ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/26864/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Юрко І.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі №160/26864/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області у відмові провести нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмеження 1500 грн. та без обмеження пенсії максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.08.2024 індексації (підвищення) пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмеження 1500 грн. та без обмеження пенсії максимальним розміром з врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3686/24 від 15.04.2024 року. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області у відмові провести нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмеження 1500 грн та без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.08.2024 індексації (підвищення) пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмеження 1500 грн та без обмеження пенсії максимальним розміром з врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3686/24 від 15.04.2024 року. 
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач помилково вважає, що оскільки розмір пенсії було перераховано виходячи із розміру нового грошового забезпечення, а саме: станом на 01.01.2023 - застосування індексації під час проведення перерахунку пенсії починаючи з 01.02.2023 суперечить вимогам ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідно до пункту десятого Постанови № 168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами першим - сьомим цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень. З урахуванням зазначеного, з 01.03.2023 пенсію позивача було проіндексовано з урахуванням вимог пункту десятого Постанови № 168. На виконання Постанови № 168 пенсію позивача проіндексовано з 01.03.2023 на суму 1500 грн.
Позивач подав відзив на скаргу, в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу відповідача залишити без руху.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №160/4007/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 року на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 06.11.2023 року №ФД109525, станом на 01.01.2023 року здійснити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 індексації (підвищення) пенсії з 01.03.2022 року на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 виходячи з розрахунку 86% грошового забезпечення, без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум. 
На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії.
Як вбачається з розрахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 01.05.2024, позивачу проведено індексацію базового ОСНП за 2023 рік в розмірі 1500,00 грн, за 2024 рік – 1500,00 грн, проте така індексація не виплачується через обмеження загального розміру пенсії позивача (а.с. 24).
Правомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні нарахування та виплати позивачу з 01.08.2024 індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 її фактичного нарахування в повному обсязі без обмеження 1500 грн та без обмеження пенсії максимальним розміром пенсії позивача є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015, чинній з 01 січня 2016, визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI внесені зміни до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положення частини 1 статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (в частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
При цьому положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (в частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є однопредметними правовими нормами та які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI в частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року в справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року в справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року в справі № 240/7087/20, від 17 лютого 2022 року в справі № 640/11168/20 та від 02 серпня 2022 року в справі № 240/1369/21.
Таким чином, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на яку встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є протиправним.
Отже дії відповідача щодо невиплати нарахованої індексації у зв`язку з тим, що розмір пенсії перевищує максимальний, є протиправними.
Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 індексації (підвищення) пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування без обмеження 1500 грн з врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3686/24 від 15.04.2024 року, з огляну на наступне.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні від 16 грудня 2024 року у зразковій справі №400/6254/24, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2025 року, виключає застосування механізму індексації пенсії, передбаченого зазначеними постановами Кабінету Міністрів України, оскільки індексація має компенсаторний характер і не здійснюється у випадку, коли пенсія була перерахована у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення.
Зазначений підхід відповідає принципу пропорційності соціального забезпечення та недопустимості подвійного фінансування з бюджету однієї і тієї ж соціальної мети. Перерахунок пенсії у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму містить у тому числі й компенсацію інфляційних процесів, а тому застосування індексації за той самий період призвело б до непропорційного збільшення пенсійної виплати без належної законодавчої підстави.
Таким чином, з урахуванням того, що у 2023 році пенсія позивача була перерахована саме у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення, зумовленою підвищенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, правові підстави для нарахування та виплати індексації пенсії відповідно до постанов КМУ №168 відсутні.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 березня 2025 року у справі №400/6254/24, а також із висновками Верховного Суду, сформульованими за аналогічних обставин, зокрема, у постановах від 10 квітня 2025 року у справах №560/6475/24, №620/5314/24 та від 30 квітня 2025 року у справі №620/12317/24.
Оскільки у 2023 році пенсія позивача була перерахована саме у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення, зумовленою підвищенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів зробила висновок про необхідність відмови у задоволенні позову в частині визнання дій протиправними дій та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 індексації (підвищення) пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування без обмеження 1500 грн.
Між тим, колегія суддів приймає до уваги й те, що питання застосування верхньої межі розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500 грн, яка передбачена пунктом 10 постанови № 168 було предметом дослідження Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2025 року у справа №380/5936/24, що у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції при вирішенні справи №160/26864/24. 
Тобто, це означає, що якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500 грн, доплата до пенсії встановлюється у межах граничної суми - в розмірі 1500 грн.
Щодо вимог позивача в частині визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 з врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3686/24 від 15.04.2024 року, слід зазначити наступне.
Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та/або КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, в його постановах від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 09.07.2019 у справі №826/17587/18, від 28.03.2023 у справі №420/7631/22 та інших.
Враховуючи те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3686/24 від 15.04.2024 року виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі №160/26864/24 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі №160/26864/24 – скасувати в частині визнання дій протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.08.2024 індексації (підвищення) пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без обмеження 1500 грн з врахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/3686/24 від 15.04.2024 року та прийняти нову постанову якою у задоволенні цієї частини позову відмовити. 
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі №160/26864/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя В.А. Шальєва 

суддя І.В. Юрко