1	Справа № 180/2359/25  2/335/233/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Муленко Я.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, - 

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в обґрунтування якої позивач зазначила наступне. 
23.07.2025 року в м. Марганці по вул. Київській, 178, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Auris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення. 
В результаті ДТП Позивачу, яка є власником пошкодженого автомобіля «Toyota Auris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , діями відповідача було заподіяно матеріальну шкоду, що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 1284 від 25.07.2025 року. Вартість відновлювального ремонту належного позивачці автомобіля становить 42 269,60 гривень. Крім того, позивачем понесено витрати на проведення експертизи з визначення вартості пошкодженого автомобіля у розмірі 4 500 гривень. 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 42 269,60 гривень, витрати по оплаті послуги з визначення матеріального збитку автомобіля у розмірі 4 500 гривень, та покласти на відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 221,20 гривень. 
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 09.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
У судове засідання позивач не з`явилася, суду подала заяву про розгляд справи без її участі, за змістом якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи не надходило.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових викликів поштовими відправленнями за адресою реєстрації його місця проживання та за місцем зареєстрованого фактичного місця проживання як ВПО. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09.09.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наступних обставин. 23.07.2025 року, о 19 год. 06 хв., гр. ОСОБА_2 в м. Марганець, по вул. Київській, 178, керуючи автомобілем ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території, не надав дорогу транспортному засобу Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Київській, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти, встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.
Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Toyota Auris, номерний знак НОМЕР_2 завдано механічні пошкодження та заподіяні матеріальні збитки.
Право власності позивача ОСОБА_1 на транспортний засіб Toyota Auris, номерний знак НОМЕР_2 , підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13).
Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 1284 від 25.07.2025 року, сума матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Toyota Auris, номерний знак НОМЕР_2 , рік виготовлення 2010, на дату оцінки 25.07.2025 року складає 34 124,40 гривень (а.с. 7-10). 
Згідно з додатком № 1 до висновку спеціаліста № 1284 від 25.07.2025 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 42 269,60 гривень (а.с. 11). 
Крім того, понесені позивачем витрати, пов`язані із визначенням матеріального збитку автомобіля у розмірі 4 500 гривень підтверджуються квитанцією від 25.07.2025 року (а.с. 12).
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази спричинення їй з вини відповідача матеріальної шкоди, у встановленому розмірі.
Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає їх достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення з відповідача на корить позивача матеріальної шкоди та понесених витрат у вищезазначеному розмірі, у зв`язку з наступним. 
Згідно положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до абзацу другого ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідачем не спростовано розміру завданої позивачу шкоди та його обов`язку по її відшкодуванню, а також не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо її розміру, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 42 269,60 гривень, та понесених позивачем витрат по оплаті послуги з визначення матеріального збитку автомобіля у розмірі 4 500 гривень, які повністю підтверджуються дослідженими судом доказами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 гривень, що підтверджені квитанцією № 27 від 14.11.2025 року.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 42 269 гривень 60 копійок, витрати по оплаті послуги з визначення матеріального збитку автомобіля у розмірі 4 500 гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок, а всього стягнути 47 980 (сорок сім тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 80 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 11 лютого 2026 року.

Суддя В.В. Калюжна