ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5866/25 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Кучми А.Ю., 
суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області від 05.11.2024 № 448/25-01-24-10 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління ДПС в Чернігівській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у якості платника єдиного податку третьої групи з 30 вересня 2024 року та включити до реєстру платників єдиного податку.
Представник позивача - адвокат Будкевич Віталій Андрійович подав до Чернігівського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення ГУ ДПС у Чернігівській області № 448/25-01-24-10 від 05.11.2024 про анулювання реєстрації платником єдиного податку до набрання законної сили рішенням суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року заяву представника позивача - адвоката Будкевича Віталія Андрійовича про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області №448/25-01-24-10 від 05.11.2024 про анулювання реєстрації платником єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - до набрання законної сили рішенням суду по справі №620/5866/25.
Суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення у справі щодо оскарження рішення ГУ ДПС в Чернігівській області № 448/25-01-24-10 від 05.11.2024 про анулювання реєстрації, як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5%.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову. Апелянти мотивують свої вимоги тим, що позивач не надав жодних доказів існування очевидної небезпеки, тобто такої, яка не потребує доведення в суді, заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення по справі. Також наголошує на відсутності доказів очевидної протиправності оспорюваного рішення. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що спірне рішення має руйнівні наслідки для подальшої підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , що призводить до такого високого необґрунтованого рівня фінансового та адміністративного навантаження, що має наслідком повне зупинення або припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 та втрати ключових засобів до існування для ОСОБА_1 та його сім`ї. В разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення заподіяна позивачу шкода внаслідок зупинення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 буде значно більшою, оскільки відновлення ділових зав`язків та нормалізація ведення господарської діяльності з урахуванням введення на усій території України правового режиму воєнного стану, що зумовило погіршення умов ведення бізнесу, призведе до значних зусиль та витрат. Також заявник заявляє про очевидну протиправність оскаржуваного рішення, оскільки рішення відповідача прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та без урахування усіх обставин, із порушенням порядку прийняття такого рішення, оскільки правові засади, на підставі яких здійснене відповідне анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи, визначаються пунктом 299.11 статті 299, підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299, підпунктом 298.2.3 пункту 298.2, підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.
На переконання заявника невжиття таких заходів забезпечення позову значно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі, метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом господарської діяльності заявника є: 61.20 діяльність у сфері проводового електрозв`язку. На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування позивач був внесений до реєстру платників єдиного податку, 3 групи, зі ставкою 5%, без реєстрації ПДВ.
Вказана реєстрація платником єдиного податку анульована рішенням ГУ ДПС в Чернігівській області № 448/25-01-24-10 від 05.11.2024.
У заяві про забезпечення позову заявник зазначає що, він є постачальником електронних комунікаційних послуг та надає послуги доступу до мережі Інтернет мешканцям та підприємствам м. Чернігова, також звертає увагу, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5% призводить до негативних наслідків для позивача, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності, можливого розірвання ділових відносин з контрагентами, покладення додаткового обов`язку на позивача щодо подання документів та погіршення ділової репутації, утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право на здійснення господарської діяльності. Окрім того, невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до порушення прав третіх осіб, контрагентів позивача, які є платниками ПДВ, оскільки, з моменту анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи, позивач вимушений буде перейти на загальну систему оподаткування з реєстрацією як платником ПДВ та відповідно до вимог ПК України зобов`язаний буде виписувати та реєструвати в ЄРПН податкові накладні, які в подальшому, у випадку задоволення позову, мають бути анульовані (скасовані), а контрагенти позивача, платники ПДВ, відповідно втратять право на формування податкового кредиту з ПДВ.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову наведено достатні аргументи, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся, обраний спосіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності.
Оскільки правомірність винесеного рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення у справі щодо оскарження рішення ГУ ДПС в Чернігівській області № 448/25-01-24-10 від 05.11.2024 про анулювання реєстрації, як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5%.
При цьому, розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному розпорядженню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову із предметом спору та обставинами наведеними у заяві, невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб.
Крім того, в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом та не є вирішенням спору по суті, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу та про наявність підстав визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області від 05.11.2024 № 448/25-01-24-10 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 січня 2025 року у справі №280/9045/24, від 04.02.2025 у справі №280/8758/24, від 20.02.2025 у справі №280/9044/24, від 06 березня 2025 року у справі №420/25688/24 та від 24.04.2025 у справі №380/21348/24.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 24.02.2026.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма 

Судді: В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова