ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/10726/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, в якому позивач просить:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №063350036233 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 20 лютого 2025 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 12 лютого 2025 року із врахуванням відомостей про наявність страхового та пільгового стажу з трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 01 серпня 1988 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що дії відповідача щодо неврахування при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах відомостей з трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої 01 серпня 1988 року, є неправомірним, адже позивач, як працівник, не несе відповідальність за правильність заповнення трудової книжки в частині по батькові. 
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 23.03.1993 по 31.12.1997 згідно довідки від 17.01.2025 № 10/вк, оскільки довідка видана не на підставі первиннийх документів. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 21.08.2015 по даний час (так у документі) згідно довідки від 16.01.2025 № 02/31, оскільки відсутня повна підстава видачі даної довідки, тобто, особові рахунки, маршрутні листи. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до п.8 статті 114 Закону № 1058 заявниця не має, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. 
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що досягнувши 55 річного віку, ОСОБА_1 12 лютого 2025 року звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком.
Враховуючи принцип екстериторіальності заява про призначення пенсії за віком розглянуло ГУ ПФУ в Сумській області.
Рішенням відповідача №063350036233 від 20 лютого 2025 року відмовлено у призначенні пенсії, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є відсутність необхідного страхового стажу.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 23.03.1993 по 31.12.1997 згідно довідки від 17.01.2025 № 10/вк, оскільки довідка видана не на підставі первинний документів.
За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 21.08.2015 по даний час (так у документі) згідно довідки від 16.01.2025 № 02/31, оскільки відсутня повна підстава видачі даної довідки, тобто, особові рахунки, маршрутні листи. Відділом контрольно-перевірочної роботи управління контрольноперевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проведена зустрічна перевірка довідки “Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 16.01.2025 № 02/31 виданої комунальним підприємством “Житомирське трамвайно тролейбусне управління” Житомирської міської ради за період з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 21.08.2015 по 16.01.2025. За результатами перевірки встановлено, що в наказі на прийняття від 01.08.1988 №62-к зазначене по батькові російською мовою “ ОСОБА_2 ” не відповідає зазначеному російською мовою в паспорті “ ОСОБА_3 ”, тому вищезазначені періоди до страхового та пільгового стажу заявниці не зараховано.
Не погодившись із прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, тут і в подальшому - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, згідно з п. 8 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.
Пунктом «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII, в редакції, що діяла до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
01 квітня 2015 року набрав чинностіЗакон України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", якимстаттю 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"викладено в новій редакції.
Пункт "з" статті 13 Закону № 1788-XII після змін, внесенихЗаконом України від 02.03.2015 № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", передбачає, що на пільгових умовах право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим-двадцять третім пункту "б" частини першої цієї статті.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім-тринадцятим пункту "б" частини першої цієї статті.
З наведеного вбачається, що пункт "з" статті 13 Закону № 1788-XII (після змін, внесенихЗаконом України від 02.03.2015 № 213-VIII) в якості обов`язкових умов для призначення особі пенсії за віком на пільгових умовах визначав досягнення такою особою 55-річного віку та наявність для жінок загального страхового стажу не менше 25 років, з яких не менше 10 років стаж роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту.
Однак, 23.01.2020 Конституційний Суд України прийняв Рішення № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), яким статтю13, частину другу статті14, пункти "б"-"г" статті54 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"зі змінами, внесенимиЗаконом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, визнав такими, що не відповідаютьКонституції України(є неконституційними).
Відповідно до пункту 2 резолютивної частиниРішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020у справа № 1-5/2018 (746/15), стаття13, частина друга статті14, пункти "б"-"г" статті54 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"зі змінами, внесенимиЗаконом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дняухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Крім того, пунктом 3 резолютивної частиниРішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020у справі № 1-5/2018 (746/15) визначено, що застосуванню підлягають стаття13, частина друга статті14, пункти "б"-"г" статті54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змінЗаконом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIIIдля осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років".
Отже, з 23.01.2020, тобто з дня набрання чинностіРішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020у справі № 1-5/2018 (746/15), для осіб, які до 01.04.2015 працювали на посадах водіїв міського пасажирського транспорту, діють положення пункту "з" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змінЗаконом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Разом з тим чинними залишилися й відповідні положення пункту 8 частини другоїстатті 114 Закону № 1058-IV.
Відтак, починаючи з 23.01.2020 діють два нормативно-правові акти, котрі одночасно але по різному регламентують умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах для осіб, які до 01.04.2015 працювали на посадах водіїв міського пасажирського транспорту, а саме:
- пункт "з" статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змінЗаконом від 02.03.2015 № 213-VIII), який передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв): чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років;
- пункт 8 частини 2статті 114 Закону № 1058-IV(у редакціїЗакону від 03.10.2017 № 2148-VIII), який передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Таким чином, норми вказаних законів містять розбіжність щодо віку та наявності страхового стажу, який надає особі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У постанові від 03.11.2021 (справа №360/3611/20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у даній справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"позивачка повинна досягти 50-річного віку, мати страховий стаж не менше 20 років, у тому числі на відповідних роботах не менше 10 років.
Так, судом встановлено, що позивачка на момент звернення до відповідача з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах (12.02.2025) досягнула віку 55 років 01 місяць 21 день.
Таким чином, вік позивачки є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. "з" статті 13 Закону № 1788-XII за умови наявності страхового стажу не менше 20 років, у тому числі на відповідних роботах не менше 10 років.
Водночас, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 23.03.1993 по 31.12.1997 згідно довідки від 17.01.2025 № 10/вк, оскільки довідка видана не на підставі первинний документів.
Крім того, за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 21.08.2015 по даний час (так у документі) згідно довідки від 16.01.2025 № 02/31, оскільки відсутня повна підстава видачі даної довідки, тобто, особові рахунки, маршрутні листи.
Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637).
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, за приписами наведених норм, уточнюючі довідки для підтвердження страхового стажу та пільгового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в постановах від 12.02.2019у справі № 337/1297/17 (2-а/337/118/2017) та від 21.03.2019 у справі №227/4564/16-а.
Однак, як встановлено з розписки-повідомлення від 12.02.2025 трудову книжку разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не подавала.
В свою чергу, ОСОБА_1 разом із заявою для підтвердження страхового стажу та пільгового стажу подала до пенсійного органу довідку від 17.01.2025 № 10/вк та довідку від 16.01.2025 № 02/31.
Так, відповідно до довідки комунального підприємства “Житомирське трамвайно-тролейбусного управління” Житомирської міської ради від 17.01.2025 №10/вк, ОСОБА_4 працювала в Житомирському трамвайно-тролейбусному управлінні:
- з 01 серпня 1988 (наказ про прийняття на роботу від 01.08.1988 №62-к) по 23 березня 1993 року (наказ про переведення на іншу роботу від 15.03.1993 №15-к) на посаді водія трамвая. Записи в трудовій книжці з №1 по №3;
- з 23 березня 1993 року (наказ про переведення на іншу роботу від 15.03.1993 №15-к) по 21 серпня 2015 року (наказ про переведення на іншу роботу від 21.08.2015 №92-к) на посаді гардеробника. Запис в трудовій книжці з №4;
- з 21 серпня 2015 року( наказ про переведення на іншу роботу від 21.08.2015 №92-к) по даний час працює на посаді водія трамвая. Запис в трудовій книжці №5.
Відповідно до довідки комунального підприємства “Житомирське трамвайно-тролейбусного управління” Житомирської міської ради від 16.01.2025 №02/31 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Житомирському трамвайно-тролейбусному управлінні і за період з 01 серпня 1988 року по 23 березня 1993 року, з 21 серпня 2015 року по даний час виконувала роботу водія міського пасажирського транспорту за професією, посадою водій трамвая, що передбачена п.8 ч.2 ст.114 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Підстава для видачі: наказ про прийняття на роботу від 01.08.1988 №62-к, наказ про переведення на іншу роботу від 15.03.1993 №15-к, наказ про переведення на іншу роботу від 21.08.2015 №92-к, особова картка форми Т-2.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено судом, довідка комунального підприємства “Житомирське трамвайно-тролейбусного управління” Житомирської міської ради від 17.01.2025 №10/вк містить відомості про періоди роботи позивача та видана на підставі трудової книжки.
Враховуючи вищевикладене, довідка від 17.01.2025 №10/вк є належним підтвердженням періоду роботи позивача з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 23.03.1993 по 31.12.1997.
Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом встановлено, що в довідці комунального підприємства “Житомирське трамвайно-тролейбусного управління” Житомирської міської ради від 16.01.2025 №02/31 вказані підстави її видачі, зокрема, накази про прийняття на роботу, переведення на інше місце роботи та особова картка форми Т-2.
Слід вказати, Порядок №637 не містить вичерпного переліку первинних документів, на підставі яких може бути видана довідка для підтвердження пільгового стажу.
В свою чергу, відповідач вказав про недостатність первинних документів, не обгрунтувавши та не надавши оцінку первинним документам, про які вказано в довідці.
Крім того, Відділом контрольно-перевірочної роботи управління контрольноперевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області проведена зустрічна перевірка довідки “Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 16.01.2025 № 02/31 виданої комунальним підприємством “Житомирське трамвано тролейбусне управління” Житомирської міської ради за період з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 21.08.2015 по 16.01.2025. За результатами перевірки встановлено, що в наказі на прийняття від 01.08.1988 №62-к зазначене по батькові російською мовою “ ОСОБА_2 ” не відповідає зазначеному російською мовою в паспорті “ ОСОБА_3 ”.
З цього приводу суд зазначає, що недотримання роботодавцем правил заповнення наказу не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу значного періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при зпервинних документів.
Суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, або правильності записів прізвища у відповідних документах.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних.
Помилковість в написанні по батькові позивача у відповідних документах, не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
До того ж, суд бере до уваги, що Висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз від 18 березня 2025 року встановлено ідентичність по батькові ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Отже, відповідач не мав правових підстав не враховувати до пільгового страхового стажу періоди з 01.08.1988 по 23.03.1993 та з 21.08.2015 по даний час (так у документі) згідно довідок від 17.01.2025 №№10/вк, від 16.01.2025 № 02/31.
Відомості (форма-ОК-5) з Реєстру застрахованих осіб щодо пільгового стажу місять інформацію про зайнятість позивача у 2015 - 2024 роках на роботах за кодом ЗП301331 (водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв).
Згідно з ч.3 ст.44 Закону №1058-VI органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, саме відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права особи на соціальне забезпечення.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.02.2025 №063350036233 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком є протиправним.
Щодо вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком, як способу відновлення прав позивача, суд зазначає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (Абзац перший частини 1 статті 45 Закону №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.
У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені нормами Законів №1058-IV, Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення". Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені також законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Сумській області, рішеннями якого відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відтак, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Сумській області.
Отже, виходячи із вищевикладеного суд вважає, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком відповідно до положень п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня звернення за призначенням пенсії - 12.02.2025.
При цьому, суд зазначає, що після призначення ГУ ПФУ в Сумській області пенсії на підставі вказаного судового рішення, в ГУПФУ в Житомирській області виникає самостійний обов`язок виплати пенсію позивачу, так як саме у такому управлінні він перебуває на обліку.
Таким чином, вимоги стосовно зобов`язання виплатити позивачу пенсію на даний час є передчасними.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Понесені судові витрати підлягають задоволенню пропорційно задоволеним вимогам. 
Керуючись статтями 77, 90, 139, 243, 262-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43,м. Суми,Сумська обл., Сумський р-н,40009. РНОКПП/ЄДРПОУ: 21108013) про визнання дій протиправними, скасування рішення задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.02.2025 №063350036233 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пп.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.02.2025.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

11.03.26