П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4535/25	

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І., 
Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2025р. ОСОБА_1 звернуся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні періоду служби в армії СРСР з 17.05.1982р. до 19.06.1984р. в районах, прирівняних до Крайньої Півночі (Читинська область) до пільгового стажу;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок страхового (трудового) стажу, з урахуванням пільгового обчислення в півторакратному розмірі за період з 17.05.1982р. до 19.06.1984р.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у 2023р. йому призначено пенсію за віком. Загальний страховий стаж складає 39 років 05 днів. Враховано періоди роботи, в тому числі періоди військової служби на території Читинської області колишнього СРСР Прикордонних військах з 17.05.1982р. до 19.06.1984р.. Проте зараховано до стажу вказаний період в одинарному розмірі замість пільгового обчислення у співвідношенні 1 місяць служби за 1,5 місяці.
Позивач вважає вказані дії та рішення пенсійного органу протиправними та такими, що порушують його права, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду служби в армії СРСР з 17.05.1982р. до 19.06.1984р. в районах, прирівняних до Крайньої Півночі (Читинська область) до пільгового стажу.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період служби в армії СРСР з 17.05.1982р. до 19.06.1984р. у пільговому розрахунку як один місяць служби за півтора місяці і провести перерахунок та виплату пенсії з 2.06.2023р., з урахуванням виплачених сум.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,2грн.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку позивач має право на зарахування періоду проходження служби з 9.11.1982р. по 28.10.1988р. в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому розрахунку як один місяць за півтора, а тому оскаржувані дії пенсійного органу є протиправними.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 2.06.2023р. отримує пенсію за віком. 
Страховий стаж позивача для призначення пенсії складає 39 років 5 днів. 
До страхового стажу у пільговому обчисленні не зараховано період служби в армії СРСР з 17.05.1982р. до 19.06.1984р. в районах, прирівняних до Крайньої Півночі (Читинська область).
18.03.2025р. позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зарахування періоду служби в армії СРСР з 17.05.1982р. до 19.06.1984р. у пільговому обчисленні.
Проте, листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 4.04.2025р. позивачу повідомлено про відсутність підстав для зарахування у пільговому обчисленні періодів проходження служби в армії позивача в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами п.5 розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991р.. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Отже, для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вказані документи за вибором особи.
Відповідно до ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. за №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні приписи містяться і у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 (надалі – Порядок №637).
Так, приписами п.3 Порядку №637 визначено, що для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У відповідності до п.110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972р. за №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
При цьому, порядок та умови зарахування в пільговому обчисленні стажу для робітників, які переводились, направлялися або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави відрізняються від умов зарахування в пільговому обчисленні стажу військовослужбовцям, які проходили військову службу у вказаних районах.
Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано, зокрема Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР за №590 від 3.08.1972р. (надалі - Постанова №590).
Положеннями п.6 Постанови №590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.
Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. за №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (надалі - Постанова №393).
Відповідно до абз.9 п.1 Постанови №393, до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов).
Крім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перегляду не підлягає (п.5 Постанови №393).
Отже, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991р., так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР. До страхового стажу зараховується період військової служби у кратному пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора місяці.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2020р. у справі за №727/1441/17.
За правилами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається із матеріалів справи, що записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 підтверджується період проходження служби в Радянській армії з 12.05.1982р. до 25.06.1984р.. 
Також, відповідно до довідки Центрального архіву Державної прикордонної служби України від 23.06.2008р. №579 ОСОБА_1 проходив військову службу у військових частинах на території Читинської області колишнього СРСР у Прикордонних військах з 17.05.1982р. до 19.06.1984р., що дає право на обчислення пенсії в пільговому обчисленні у співвідношенні 1 місяць служби за 1,5 місяці.
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що ОСОБА_1 дійсно має право на зарахування періоду проходження служби з 9.11.1982р. по 28.10.1988р. в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому розрахунку як один місяць служби за півтора місяці.
Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні періоду проходження військової служби у пільговому обчисленні.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський 

Судді: А.І. Бітов 

О.В. Єщенко