Справа № 298/292/26 
Номер провадження 3/298/156/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку, захисника Панасюка В.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: Київська митниця Державної митної служби України, Старший державний інспектор митного поста Укрпошта, одруженого, освіта вища, такого, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №0021608Е від 20.02.2026 громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме 20.02.2026 о 13:20, на околиці населеного пункту Ставне (Ставненської об?єднаної територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області), на відстані 5300 метрів до державного кордону на напрямку 109 прикордонного знаку Республіки Польща, уповноваженою посадовою особою НОМЕР_1 прикордонного загону було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , під час спроби незаконного перетинання державного кордону, в пішому порядку, який мав намір здійснити незаконний перетин ДКУ на напрямку 31 прикордонного знаку Словацької Республіки з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 1 КУпАП. 
У судовому засіданні, призначеному до розгляду на 31.03.2026, ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, заперечив. При цьому зазначив, що на територію Закарпатської області прибув з метою відпочинку, а саме - покататися на лижах. При цьому вказав, що у с. Ставне взагалі не перебував. 20.02.2026 приблизно о 10 год. 30 хв. під час руху до станції Кострина до нього в купе вагону зайшов представник ДПСУ. В подальшому його доставили до відділення прикордонної служби, де склали відповідні адмінматеріали. При цьому пояснення ОСОБА_1 про його дійсну мету перебування на території Закарпатської області працівниками ДПСУ було проігноровано. Також вказав, що надавав усі документи, які запитували у нього працівники ДПСУ. Вказані обставини детально викладено ОСОБА_1 у письмових поясненнях, які захисником долучено до матеріалів справи. 
У судовому засіданні захисник Панасюк В.М. проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечив, вказавши на ту обставину, що у діях його довірителя відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. При цьому вказав, що ОСОБА_1 приїхав потягом на територію Закарпаття, а саме в населений пункт Кострино, з метою відпочинку. В с. Ставне ОСОБА_1 не рухався ні в пішому порядку ні на автомобілі. Працівники ДПСУ зняли ОСОБА_1 з потягу та доставили до відділу прикордонної служби, де склали на нього відповідний адмінматеріал. Про те, що ОСОБА_1 приїхав у с. Кострино з метою відпочинку, а саме - покататись на лижах, свідчать відповідні докази, копії яких захисник долучив до матеріалів справи, зокрема, копії квитків на потяг, докази, які підтверджують факт бронювання у готелі та внесення відповідного авансу за проживання в такому готелі, роздруківки розмов з месенджерів, в тому числі, з приводу послуг інструктора з лиж. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суддя встановила таке. 
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого та чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.
Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано виявлення та затримання ОСОБА_1 на напрямку 109 прикордонного знаку Республіки Польща, уповноваженою посадовою особою НОМЕР_1 прикордонного загону було під час спроби незаконного перетинання державного кордону, в пішому порядку, який мав намір здійснити незаконний перетин ДКУ на напрямку 31 прикордонного знаку Словацької Республіки з України в Словацьку Республіку, і такі його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.
Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу у особи, що перетинає такий кордон, спрямований на те, щоб його перетнути.
Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про його затримання на напрямку 109 прикордонного знаку Республіки Польща за намір незаконно перетнути державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску на напрямку 31 прикордонного знаку Словацької Республіки, без зазначення, в чому саме виразились такі його дії є неконкретним формулюванням обвинувачення.
З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 20.02.2026; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; схему щодо виникнення обстановки напроти н.п. Верховина Бистра Ужгородського району Закарпатської області 20.02.2026; скрін екрану телефону, без зазначення, кому належить вказаний телефон та які саме обставини підтверджуються вказаним доказом; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 20.02.2026; письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він заперечує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, вказуючи при цьому, що рухався в напрямку туристичного комплексу Красія.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Аналіз доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , доказів не дає підстав для висновку про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Суддя констатує, що до матеріалів справи не додано пояснення свідків, фото- чи відеозаписи, які б підтверджувати обставини які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон. Крім того, у нього не виявлено речей та документів, які б свідчили на його намір незаконно перетнути державний кордон України. 
Також до матеріалів не долучено відповідних документів на підтвердження належності місця затримання особи до контрольованого прикордонного району.
Крім того, суддя враховує письмові пояснення ОСОБА_1 , додані до протоколу про адміністративне правопорушення, його письмові пояснення, додані до матеріалів справи, а також пояснення, надані в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисником, які знайшли своє підтвердження в доказах, доданих його захисником в ході судового розгляду, до матеріалів судової справи, зокрема, копіями посадкових документів на потяг, квитанцією про переказ коштів від 19.02.2026, роздруківками розмов, видрукованих з застосунку Viber та WhatsApp, копією наказу від 04.02.2026 № 149-кв про надання ОСОБА_2 відпустки у період з 18.02.2025 по 27.02.2026, витягом з додатку «Резерв+».
При цьому із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно з пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Зважаючи на наведене, суддя констатує про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.
Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Повний текст поостанови складено 01.04.2026.

Суддя Ротмістренко О.В.