ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10149/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Шлай А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.04.2025, (суддя суду першої інстанції Кисіль Р.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №280/10149/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області ради про визнання протиправною та скасування вимоги, 
УСТАНОВИВ:
01.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачці суми єдиного внеску у вигляді недоїмки (боргу), що обліковується в інтегрованій картці платника, скасувавши вимогу №Ф-57370-50У від 10.06.2024, видану відповідачем, про стягнення на користь відповідача недоїмки сумі 2200,00 грн.;
зобов`язати відповідача виключити з інтегрованої картки платника позивачки суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 24.04.2025 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково. Визнав протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-57370-50У від 10.06.2024. Зобов`язав Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованої по вимозі №Ф-57370-50У від 10.06.2024 недоїмки (боргу) з єдиного внеску. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно зазначених вище відомостей відображених в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 31.05.2024 була наявна заборгованість у сумі 31254,74 грн. (сума зазначена у вимозі ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 від 10.06.2024). Крім того, зазначене вище свідчить, що сума боргу 31254,74 грн вказана у вимозі ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370- 50 від 10.06.2024 складається із сум заборгованості: нарахованих автоматично за 3 квартал 2018 року у сумі 1915,54 грн (з урахуванням сплати);  нарахованих автоматично за 4 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн; нарахованих автоматично за 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн;  нарахованих автоматично за 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн;  нарахованих автоматично за 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн; нарахованих автоматично за 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн; нарахованих автоматично за 1 квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн; нарахованих автоматично за 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн;  нарахованих автоматично за 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн; нарахованих автоматично за 4 квартал 2020 року у сумі 2200,00 грн; самостійно задекларованих Позивачем за 2023 рік у сумі 7370,00 грн (детальний розрахунок боргу за вимогою №Ф-57370-50 від 10.06.2024 наявний в матеріалах справи). Крім того, в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по коду класифікації доходів бюджету 71040000 також відображені наступні операції: - 03.06.2024 зараховано 1760,00 грн. сплаченого Позивачем єдиного внеску згідно платіжного доручення №43 вiд 03.06.2024 (за рахунок сплати частково погашено заборгованість нараховану за 3 квартал 2018 року); 17.07.2024 зараховано 1760,00 грн. сплаченого Позивачем єдиного внеску згідно платіжного доручення №52 вiд 17.07.2024 (за рахунок сплати погашено залишок заборгованості з ЄСВ нараховану за 3 квартал 2018 року, а також частково погашено заборгованість нараховану за 4 квартал 2018 року); 07.08.2024 зараховано 1760,00 грн. сплаченого Позивачем єдиного внеску згідно платіжного доручення №58 вiд 07.08.2024 (за рахунок сплати погашено залишо заборгованості з ЄСВ нараховану за 4 квартал 2018 року, а також частково погашен заборгованість нараховану за 1 квартал 2019 року); 04.09.2024 зараховано 1760,00 грн. сплаченого Позивачем єдиного внеску згідно платіжного доручення №68 вiд 04.09.2024 (за рахунок сплати частково погашено заборгованість нараховану за 1 квартал 2019 року);  02.10.2024 зараховано 1760,00 грн. сплаченого Позивачем єдиного внеску згідно платіжного доручення №93 вiд 02.10.2024 (за рахунок сплати погашено залишок заборгованості з ЄСВ нараховану за 1 квартал 2019 року, а також частково погашено заборгованість нараховану за 2 квартал 2019 року);  09.10.2024 зараховано 2200,00 грн. стягнення в межах виконавчого провадження згідно платіжного доручення 7846 вiд 09.10.2024 (за рахунок сплати погашено залишок заборгованості з ЄСВ нараховану за 2 квартал 2019 року, а також частково погашено заборгованість нараховану за 3 квартал 2019 року);  05.11.2024 зараховано 1760,00 грн. сплаченого Позивачем єдиного внеску згідно платіжного доручення №117 вiд 05.11.2024 (за рахунок сплати погашено залишок заборгованості з ЄСВ нараховану за 3 квартал 2019 року, а також частково погашено заборгованість нараховану за 4 квартал 2019 року). Таким чином, зважаючи на описане вище, за період з 2017 по 2023 рік позивачу нараховано єдиного внеску на загальну суму 45158,74 грн., а сума сплаченого єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 за даний період складає 26664,00 грн. в. т. ч. (2 200,00 грн. стягнуто в межах виконавчого провадження). Отже, станом на 19.11.2024 (дата подання відзиву) в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (Для фізичних осіб- підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб які провадять незалежну професійну діяльність) обліковується заборгованість по єдиному внеску у сумі 18 494,74 грн., яка підлягає сплаті у повному обсязі. Необхідно зазначити, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 від 09.11.2020, сформовану Головним управлінням ДПС у Запорізькій області; стягнуто на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрити зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. Звертаємо увагу, що резолютивною частиною рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21 не було передбачено зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області здійснити будь-які коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 . Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21 набрало законної сили 10.06.2022. На виконання Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21 ГУ ДПС у Запорізькій області було відкликано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 від 09.11.2020 Таким чином, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21 було виконано ГУ ДПС у Запорізькій області в повному обсязі. Також, зазначає, що до вимоги про сплату боргу (недоїмку) від 10.06.2024 №Ф-57370-50У окрім автоматично нарахованих сум ЄСВ увійшли також і суми ЄСВ, які Позивачкою самостійно самостійно визначно у Розрахунку сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток ЄСВ 1) до Податкової декларації про майновий стан і доходи № 9380035154 вiд 02.02.2024, що підтверджується навними в матеріалах справи доказами, зокрема розрахунком заборгованості за оскаржуваною вимогою.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 05.10.2004, номер запису: 21030000000001837, перебувала на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області (Вознесенівське управління м.Запоріжжя) як платник єдиного внеску з 12.10.2004, за номером 08/11-997, підприємницька діяльність припинена 13.10.2021, номер запису: 2001030060002001837, підстава: власне рішення.
Відповідно до записів у трудовій книжці, позивач з 02.07.2013 по 11.08.2023 позивачка працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю “ЄЛІЗ” (код ЄДРПОУ 13608660) на посаді менеджера ЗЄД (накази від 02.07.2013 №119 та від 11.08.2023 №83).
Згідно з довідкою ТОВ “ЕЛІЗ” від 21.08.2024 №ЕЛ000000015 в цей період підприємство сплачувало за позивачку податки та збори, в тому числі страхові внески (за виключенням періоду перебування у декретній відпустці з 06.02.2017 по 07.04.2020).
09.11.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50, відповідно до якої станом на 31.10.2020 загальна сума боргу платника єдиного внеску (позивачки) становила 35 588,74 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 від 09.11.2020, сформовану ГУ ДПС у Запорізькій області.
Зазначене рішення набрало законної сили 10.06.2022.
14.08.2023 позивачкою було прийнято рішення повторно зареєструватись як фізична особа-підприємець. Вказаний статус є актуальним на час розгляду справи.
З дати реєстрації (14.08.2023) позивачкою регулярно вносився (сплачувався) єдиний внесок, підтвердженням чому є відповідні платіжні інструкції з банку, які додані до позову та долучені до матеріалів справи.
10.06.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 У, якою позивача зобов`язано сплати недоїмку з єдиного внеску в розмірі 31254,74 грн., яка обліковувалась станом на 16.07.2024.
Як вбачається з розрахунку боргу за вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 від 10.06.2024, наданого відповідачем, недоїмка нарахована за період з 19.10.2018 по 10.05.2024.
Не погодившись з правомірністю вказаної вимоги позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно, без врахування висновків суду по справі №280/9832/21 та самостійних сплат позивачкою єдиного внеску у 2023-2024 роках, виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмку) від 10.06.2024 №Ф-57370-50У на суму 31254,74 грн. Відтак, суд вийшов за межі позовних вимог, скасував вимогу від 10.06.2024 та зобов`язав відповідача внести коригування в ІКП позивача. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Підпунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що “працівник” - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України “Про оплату праці”, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску.
Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.
При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведені законодавчі норми дають підстави для висновку про те, якщо особа не веде господарську діяльність і є найманим працівником, така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 у справі №160/3114/19, від 05.12.2019 у справі №260/358/19, від 28.05.2020 у справі №200/10723/18-а, від 16.09.2022 у справі №500/92/19, від 07.03.2023 у справі №320/2325/19 та інших. 
Судом встановлено, що в період з 02.03.2017 по 11.08.2023 позивачка працювала на ТОВ “ЕЛІЗ” (ЄДРПОУ 3089804523), що підтверджується трудовою книжкою позивачки серії НОМЕР_2 , і вказаний роботодавець, у цей період, сплачував за позивачку єдиний внесок у встановленому розмірі (за виключенням періоду перебування у декретній відпустці з березня 2017 року по березень 2020 року). Зазначене підтверджується довідкою ТОВ “ЕЛІЗ” від 21.08.2024 №ЕЛ000000015.
Більш того рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №280/9832/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-57370-50 від 09.11.2020, сформовану ГУ ДПС у Запорізькій області за період з 09.02.2018 по 19.10.2020.
У даному рішення суд дійшов висновку, що: “Оскільки роботодавець сплачував за позивача страхові внески, в даному випадку у позивача був відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску у статусі фізичної особи-підприємця, оскільки за інших умов відбудеться подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства”.
Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З дати повторної реєстрації позивачки фізичною особою-підприємцем (14.08.2023) нею регулярно вносився (сплачувався) єдиний внесок за себе, підтвердженням чому є відповідні платіжні інструкції з банку:
1) платіжна інструкція №93 від 02.10.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1760,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
2) платіжна інструкція №68 від 04.09.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1760,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
3) платіжна інструкція №58 від 07.08.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1760,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
4) платіжна інструкція №52 від 17.07.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1760,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
5) платіжна інструкція №43 від 03.06.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1760,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
6) платіжна інструкція №37 від 17.05.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1760,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
7) платіжна інструкція №30 від 05.04.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1562,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
8) платіжна інструкція №25 від 08.03.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1562,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
9) платіжна інструкція №20 від 15.02.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1562,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2024;
10) платіжна інструкція №17 від 17.01.2024 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1562,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2023;
11) платіжна інструкція №14 від 08.12.2023 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1474,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2023;
12) платіжна інструкція №5 від 08.11.2023 р. про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1474,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2023;
13) платіжна інструкція №2 від 19.10.2023 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1474,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2023;
14) платіжна інструкція №1 від 19.09.2023 про сплату грошових коштів з рахунку платника НОМЕР_3 на рахунок отримувача НОМЕР_4 у сумі 1474,00 грн., призначення платежу сплата ЄСВ 2023.
З огляду на правове регулювання спірних правовідносин та встановлені обставини справи у сукупності суд вважає, що відповідачем протиправно, без врахування висновків суду по справі №280/9832/21 та самостійних сплат позивачкою єдиного внеску у 2023-2024 роках, виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмку) від 10.06.2024 №Ф-57370-50У на суму 31254,74 грн.
Проте, протиправною є саме податкова вимога №Ф-57370-50У від 10.06.2024, а не дії відповідача про стягнення з позивачки недоїмки сумі 2200,00 грн. за вимогою №Ф-57370-50У від 10.06.2024.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В даному випадку, для належного захисту прав позивачки, суд першої інстанції правильно вийшов за межі позовних вимог та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмку) від 10.06.2024 №Ф-57370-50У. 
Стосовно вимоги про зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника позивачки суму заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, то суд зазначає таке.
Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 №5.
Приписами пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.
Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.
Cтатус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) (“Скасовується в судовому порядку” / “Вручено, судовий розгляд”).
У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на “Скасовується в судовому порядку” / “Вручено, судовий розгляд”.
У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на “Скасовується в судовому порядку”), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.
Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі “Апеляційне та судове оскарження” підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.
Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.
Тож, в силу положень вищевказаного порядку, працівники контролюючого органу можуть виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа №825/999/17), від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а), від 25 березня 2020 року (справа №826/9288/18), від 28 жовтня 2022 року (справа №200/5487/21), від 02 березня 2023 року (справа №826/23604/15) та інших.
Спосіб захисту прав та інтересів осіб, повинен бути “ефективним” як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Афанасьєв проти України” від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
“Ефективний засіб правого захисту” в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Таким чином, ефективним та таким, що відповідає вимогам законодавства способом відновлення порушеного права позивачки суд вважає зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці “Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність” шляхом виключення нарахованої ГУ ДПС у Запорізькій області заборгованості з ЄСВ по спірній вимозі. 
Матеріали справи не містять документальні данні про відсутність заборгованості по сплаті ЄСВ за періоди, які не увійшли в спірну вимогу, в зв`язку з чим суд першої інстанції правильно вказав, що вимога позивачки про зобов`язання відповідача сформувати відомості про відсутність у неї заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, є передчасною.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.04.2025 в адміністративній справі № 280/10149/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.А. Щербак 

суддя А.В. Шлай