Справа № 944/324/26
Провадження №3/944/541/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2026 року	м.Яворів 	

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 204-1 КУпАП,
встановив:
13.01.2026 о 21:35, ОСОБА_1 в пункті пропуску «Краківець» (територія Яворівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області) під час прикордонного контролю на виїзд з України пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 21.06.2022 року органом 7301 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході проведення ідентифікації, встановлено, що даний документ не належить пред`явнику. За результатами співбесіди встановлено, що дана особа є гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , вид. 03.09.2019 (згідно БД ДМСУ) та зізналась, що наданий паспорт належить її доньці. Своїми діями дана громадянка вчинила спробу незаконного перетинання ДКУ в пункті пропуску, чим порушила вимоги cт. 2,3 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», пп. 1 п.2 Правил перетинання ДКУ громадянами України, затверджених ПКМУкраїни №57 від 27.01.1995, тобто вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, проте повідомлялася про розгляд справи належним чином. ЇЇ захисник адвокат Мізюк В.В. скерував до суду письмове клопотання, у якому заперечив зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Вказав, що ОСОБА_1 фактично мала намір перетнути державний кордон України законним способом, використовуючи свій дійсний закордонний паспортний документ. Під час проходження прикордонного контролю нею було пред`явлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який, як з`ясувалося згодом, належить її доньці - ОСОБА_4 . Зазначена обставина стала наслідком необережної помилки, а не свідомих чи умисних дій. Паспортні документи матері та доньки є зовнішньо подібними, зберігалися разом, у зв`язку з чим ОСОБА_1 механічно взяла не свій документ, не звернувши належної уваги на анкетні дані. Будь-яких дій, спрямованих на приховування особи чи введення в оману посадових осіб, вона не вчиняла та не мала набір вчиняти. Зазначив, що у ОСОБА_1 наявний власний дійсний паспорт для виїзду за кордон, що підтверджує відсутність у неї мети використати підроблений або недійсний документ. З урахуванням наведеного, у діях громадянки відсутній прямий умисел, який є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП. Її дії мають характер необережної помилки. Просив провадження в справі закрити із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, враховуючи обставини викладені в його плисовому клопотанні.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №000413Е від 13.01.2026, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, рапортами інспекторів прикордонної служби від 13.01.2026, копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , інформацією про особу, довідкою витягом БД «Ризик», копією рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Оскільки громадянка України ОСОБА_1 13.01.2026 під час перетину державного кордону України пункті пропуску «Краківець» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», пред`явила для паспортного контролю паспорт паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_2 , а не власний дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), а тому вона вчинила незаконне перетинання через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП), що було виявлено інспекторами прикордонної служби. У зв`язку з наведеним, доводи, викладені захисником у письмовому клопотання не можуть бути взяті судом до уваги. 
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.204-1 КУпАП. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу винної, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано адміністративне правопорушення у виді штрафу.
Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
п о с т а н о в и в:
визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Юрій КОЛТУН