Справа№ 953/2875/26 
н/п 3/953/713/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"14" квітня 2026 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал стосовний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.126 КУпАП, 

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №604631 від 02.03.2026 вбачається, що 02.03.2026 о 19:00 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка, 164 у м. Харкові будучи тимчасово обмеженим у праві керування таким транспортним засобом.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що про тимчасове обмеження у праві користування транспортним засобом не знав. 
Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного:
Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сформульованих у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Судом враховується практика ЄСПЛ про особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення, що прирівнюється до кримінального процесуального законодавства.
Судовий розгляд у справі про адміністративне правопорушення проводиться стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого йому обвинувачення, відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною 3 ст.126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад цього адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, свідомо керує транспортним засобом.
Судом встановлено, що у провадженні Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №53627620 з виконання виконавчого листа №644/11399/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 25.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
27.02.2026 постановою державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Меженським В.В. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобами.
З відповіді начальника відділу Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Романінця Р. №90452 від 06.04.2026 вбачається, що у матеріалах виконавчого провадження №53627620 відсутні докази повідомлення боржника про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Крім того, з оглянуто відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не обізнаний про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобами.
Отже, матеріали справи доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу у керуванні транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, не містять.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючому в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Вважаю, що усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення слід тлумачити на його користь.
Таким чином, за недоведеності факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi 100», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Шевченка, 164 у м. Харкові будучи обізнаним про тимчасове обмежене у праві керування таким транспортним засобом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ч.3 ст.172-20, 247, 266 КпАП, суддя, 

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, - закрити. 
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.В. Єфіменко