ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/1089/25		
Провадження № 22-ц/821/594/26		
Категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
представник відповідача - адвокат Калінін Сергій Костянтинович,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі по тексту ТОВ «Бізнес Позика, Товариство») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 503394-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
26.06.2024 ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу пропозицію (оферту) про укладення Договору № 503394-КС-001 про надання кредиту. 26.06.2024 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 503394-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти у сумі 42 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, кредитні кошти та відсотки не сплачує, у зв`язку з чим, станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 151 537,32 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 42 000 грн; суми прострочених платежів по процентах – 103 237,32 грн; суми прострочених платежів за комісією – 6 300 грн.
ТОВ «Бізнес Позика» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором № 503394-КС-001 про надання кредиту від 26.06.2024 у розмірі 151 537,32 грн та судові витрати к сумі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 503394-КС-001 про надання кредиту в розмірі 151 537,32 грн та судовий збір в сумі 2 422,40 грн, а всього 153 959,72 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» є обґрунтованими належними доказами та підлягають задоволенню.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 – залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2026 представник ОСОБА_1 – адвокат Калінін С. К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.11.2025 та ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за Договором № 503394-КС-001 від 26.06.2024 в розмірі 44 521,15 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 42 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 2 521,15 грн.
В решті позовних вимог відмовити. Вирішити питання про перерозподіл судових витрат.
Стягнути з Товариства на користь відповідача витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання правничої допомоги у розмірі 7 062,03 грн, судовий збір сплачений за подання зави про перегляд заочного рішення в розмірі 484,48 грн та судовий збір за апеляційну скаргу в розмірі 2 566,06 грн.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване заочне рішення прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
У справі, що переглядається, в умовах Договору ТОВ «Бізнес Позика» про споживчий кредит передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 6 300,00 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Проте, позивачем у Договорі про споживчий кредит не зазначено, які послуги надаються за комісією пов`язані з наданням кредиту.
За таких обставин, положення Договору про споживчий кредит про сплату позичальником на користь кредитора комісії за надання кредиту в розмірі 6 300,00 грн є нікчемними.
Щодо нарахування відсотків, скаржник вважає, що оскільки Договір № 503394-КС-001 датований 26.06.2024, тобто після набуття чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, тому умова Договору щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом за зниженою ставкою 1,15013096% та за стандартною ставкою 1,50000000% в день є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Таким чином, є незаконним нарахування заборгованості по процентам в розмірі 103 237,32 грн, так як умови Договору щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом за вищевказаними ставками є нікчемними.
Закон наділяє сторони правом самостійно визначати розмір денної процентної ставки, проте встановлює обмеження, що максимальний розмір не може перевищувати 1%.
З урахуванням нікчемності пункту Договору, яким денна процентна ставка встановлена з порушенням ЗУ «Про споживче кредитування», сторона відповідача вважає, що відповідно до положень ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період.

Відзив на апеляційну скаргу.

Представник ТОВ «Бізнес Позика» - Покрищук А. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініна С. К. – без задоволення. 
Вказує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика».

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 503394-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «Бізнес Позика» 26.06.2024 направлено відповідачу пропозицію (оферту) про укладення Договору № 503394-КС-001 про надання кредиту. 26.06.2024 відповідач ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 503394-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти у сумі 42 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 .
Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у відповідача ОСОБА_1 станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість за Договором про надання кредиту, в сумі 151 537,32 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 42 000 грн; суми прострочених платежів по процентах – 103 237,32 грн; суми прострочених платежів за комісією – 6 300 грн.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Статтею 372 ЦПК України, визначено, шо суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту, нарахованих відсотків за спірним Кредитним договором та комісії.
З матеріалів справи вбачається, що 26.06.24 між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» укладено Кредитний договір № 5033942-КС-001 (а.с.25-29).
Відповідно до п. 2.1. Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн.
Строк кредитування визначено 24 тижні - до 11.12.2024 (п. 2.3. та 2.7. Договору).
Стандартна фіксована процентна ставка складає 1,50000000 % в день. Знижена 1,15013096 % в день ( п.2.4). Комісія за надання кредиту складає 6 300,00 грн (п.2.5. Договору).
Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3826.
Таким чином, підписавши вказаний Договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання.
У паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вказано інформацію, яка надається для ознайомлення позичальнику, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту та інші обставини.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало - надало позичальнику грошові кошти в розмірі 42 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).
Як вбачається з інформаційної довідки № 3076/01 від 20.01.2025 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомив, що на сайті платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна операція. Номер транзакції 41941-62196-16653. Сума 42 000,00 грн. Дата та час проведення 2024-06-26 18:36:59. Номер платіжної картки НОМЕР_2 . Опис: перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. № 503394-КС-001 від 26.06.2024, без ПДВ (а.с. 42).
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство виконало умови Договору № 503394-КС-001 від 26.06.2024 про надання кредиту та перерахувало 42 000,00 грн на банківську картку ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 151 537,32 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 42 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах – 103 237,32 грн, суми прострочених платежів за комісією – 6 300,00 грн. 
Водночас колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції в частині нарахованих відсотків, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 приведеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Встановлено, що ОСОБА_1 не заперечує укладення нею Договору № 503394-КС-001 про надання кредиту від 26.06.2024 з ТОВ «Бізнес Позика» в розмірі 42 000,00 грн, проте заперечує проти нарахування відсотків з порушенням вимог діючого законодавства.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у гривні та довідки про стан заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором за № 503394-КС-001 від 26.06.2024 станом на 14.01.2025 становить 151 537,32 грн, з яких: 42 000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту та 103 237,32 грн сума заборгованості по процентах, 6 300 грн – заборгованість по нарахованій комісії.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У спірному Кредитному договорі сторони обумовили розмір процентів за кожен день користування кредитом, визначили термін дії Договору до 11.12.2024.
Отже суд, має перевірити правильність нарахування процентів за користування коштами, починаючи з 26.06.2024 – дати укладання Договору, і до закінчення його дії, тобто до 11.12.2024.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 даного Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%; з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Як встановлено судом з тексту Кредитного договору, він укладений: 26.06.2024 (з моменту перерахування кредиту позичальнику) зі строком дії до 11.12.2024.
Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості неможливо встановити, за яким розміром процентної ставки була нарахована заборгованість за процентами.
На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами становлять 82 740,00 грн, які нараховані наступним чином:
за період з 26.06.2024 по 20.08.2024 за ставкою 1,5 % становить 35 280,00 грн, відповідно розрахунку (42 000,00 х 1,5% х 56);
за період з 21.08.2024 по 11.12.2024 за ставкою 1 % становить 47 460,00 грн, відповідно розрахунку (42 000,00 х 1% х 113);
Отже, сума заборгованості за процентами за користування кредитом буде складати 35 280,00 + 47 460,00 = 82 740,00 грн.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 103 237,32 грн, виходячи із процентної ставки 1,5 % в день, на вищезазначене уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову щодо цієї вимоги.
Посилання відповідача на нікчемність спірного Договору в частині стягнення комісії є безпідставними, оскільки сторони при укладенні Договору узгодили умови кредитування, зокрема, щодо розміру комісії за надання кредиту як разовий платіж в розмірі 6 300,00 грн.
Крім того, апеляційний суд враховує, що 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право Банку (іншої фінансової установи) встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 6 300,00 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025 слід скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Договором № 503394-КС-001 про надання кредиту від 26.06.2024 у розмірі 131 040,00 грн, яка складається з 42 000,00 грн – суми заборгованості по тілу кредиту, 82 740,00 грн – суми заборгованості по процентах, 6 300 грн – заборгованості по нарахованій комісії.
При подачі апеляційної скарги на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2025, представник ОСОБА_1 – адвокат Калінін С. К. просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.
На підтвердження витрат в суді апеляційної інстанції надав: Договір № б/н/25 від 01.12.2025 про надання професійної правничої допомоги; Додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н/25 від 01.12.2025; копію ордера на надання правничої допомоги від 19.01.2026; Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 19.01.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Колегія суддів, врахувавши складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 915,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (19,15 %).
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором та ухваливши в цій частині нове про часткове задоволення позовних вимог, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір (2 422,40 грн) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (86,47%) – у розмірі 2 094,65 грн. Судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги та за подання заяви про перегляд заочного рішення (4 118,08 грн) стягується з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених апеляційних вимог (19,15 %) – 788,61 грн. 
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, у порядку встановленому ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 306,04 грн судових витрат.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Калініна Сергія Костянтиновича – задовольнити частково.
Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року скасувати, ухвалити нову поставу.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором № 503394-КС-001 про надання кредиту в розмірі 131 040,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ 41084239) судові витрати в розмірі 1 306,04 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ 41084239) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 915,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 15 квітня 2026 року.

Головуюча        Л. І. Василенко

Судді         О. В. Карпенко          
Т. Л. Фетісова