П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/5946/24	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 30.01.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
09.01.2026 через електронний кабінет 297 комендатура охорони та обслуговування подала до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.
На підтвердження виконання рішення суду першої інстанції від 16.01.2025, відповідач надав копії заявок-розрахунків на фінансування та виплату грошового забезпечення, довідки-розрахунку індексації-різниці грошового забезпечення, проведеного на виконання судового рішення.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року був прийняти звіт ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання рішення суду від 16.01.2025 у справі №400/5946/24.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким встановити боржнику новий строк для подання звіту.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та про порушення норм процесуального права, оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 у справі №400/5946/24 не є виконаним в повному обсязі.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Третя особа своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 у справі №400/5964/25 був частково задоволений позов ОСОБА_1 та, окрім іншого, зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020 в сумі 3806,57 грн щомісячно, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 у справі №400/5964/25 набрало законної сили 26.02.2025.
Виконавчий лист був виданий Миколаївським кружним адміністративним судом 03.04.2025.
В подальшому, за результатами розгляду заяви позивача від 18.06.2025 (т.1 а.с154-164), суд першої інстанції постановив ухвалу від 30.06.2025 про встановлення судового контролю та зобов`язав відповідача подати звіт про виконання судового рішення. 
За результатами розгляду звіту, поданого відповідачем, суд першої інстанції ухвалою від 09.10.2025 (т.1 а.с.244-246) відмовив у прийнятті звіту, встановив новий строк для подання звіту та звільнив керівника відповідача від сплати штрафу, передбаченого ч.3 ст.382-3 КАС України.
Подаючи 09.01.2026 звіт про виконання судового рішення, відповідач, окрім раніше поданих доказів (копій заявок-розрахунків на фінансування та виплату грошового забезпечення, відомостей щодо наявності коштів) додатково надав копію довідки-розрахунку індексації-різниці грошового забезпечення від 04.04.2025, проведеного на виконання судового рішення, відповідно до якою заборгованість перед позивачем за період з 01.03.2018 до 13.07.2020 становить 115793,40 грн. (т.2 а.с.9).
Також у заяві про подання звіту позивач просив не накладати штраф на начальника 297 комендатури охорони та обслуговування.
Постановляючи ухвалу про прийняття звіту суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини справи та наявні у справі докази вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі, що обумовлюється відсутністю у відповідача необхідного фінансового ресурсу та бюджетних коштів для виплати позивачу грошового забезпечення. Оскільки невиконання відповідачем рішення суду в повній мірі у цій справі спричинене об`єктивними причинами, належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення, до суду не надано, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість прийняття звіту.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч.1 ст.370 КАС України).
Відповідно до статті 381-1 КАС України Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 - 382-3 і 383 цього Кодексу.
Суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду (ч.1 ст.382-2 КАС України).
При цьому, звіт, окрім іншого має містити відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання (п.5 ч.2 ст.382-2 КАС України), а у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення (п.6 ч.2 ст.382-2 КАС України).
Також, до звіту надаються матеріали, що підтверджують обставини, зазначені у звіті (п.7 ч.2 ст.382-2 КАС України).
За наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту (ч.1 ст.382-3 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Частиною 5 статті 382-3 КАС України встановлено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Також, частиною 11 статті 382-3 КАС України передбачено, що якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Апеляційний су зазначає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.1.2025 в цій справі виконане частково, в частині проведення нарахування різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020.
Проте, в частині проведення виплати нарахованої різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020, рішення суду першої інстанції, на час постановлення оскаржуваної ухвали, залишилось невиконаним.
Невиконання відповідачем рішення суду в повній мірі у цій справі, що, як правильно зазначив суд першої інстанції, спричинене об`єктивними причинами, які не залежать безпосередньо від відповідача, є лише підставою для звільнення керівника відповідача від накладення штрафу за невиконання судового рішення. Проте вказані підстави не є такими, що підтверджують виконання судового рішення в повному обсязі та такими, за наявності яких суд може прийняти звіт про повне виконання судового рішення, оскільки в цілому відсутність коштів не є поважною причиною невиконання судового рішення.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо виконання судового рішення та щодо можливості прийняття звіту про виконання судового рішення в повному обсязі..
Натомість, апеляційний суд вважає, що звіт може бути прийнятий в частині виконання судового рішення щодо нарахування різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020, із встановленням нового строку для подання звіту щодо виплати нарахованих коштів.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове прийняття звіту.
Керуючись ст.ст.242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року – скасувати та ухвалити нову постанову.
Прийняти звіт 297 комендатури охорони та обслуговування про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суд від 16 січня 2025 року в частині нарахування ОСОБА_1 різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020 в сумі 3806,57 грн. щомісячно.
Встановити 297 комендатурі охорони та обслуговування новий строк, шістдесят днів з дня отримання копії цієї постанови апеляційного суду, для подання до Миколаївського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суд від 16 січня 2025 року в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 13.07.2020 в сумі 3806,57 грн щомісячно, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія   Н.В. Вербицька