ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 681/1309/25
Провадження № 22-ц/820/706/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року (суддя Іллюк С. В., повне судове рішення складено 12 січня 2026 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 12 травня 2024 року з відповідачкою в електронній формі був укладений договір № 499280-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 6000 грн на засадах строковості, поворотності та платності на 24 тижні, на строк до 27 жовтня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,15013387 за кожен день користування. 05 серпня 2024 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору № 499280-КС-001 про надання кредиту від 12 травня 2024 року, за умовами якої кредит збільшується на 4000 грн. На виконання умов договору відповідачка здійснила часткову оплату на загальну суму 15054,95 грн. В подальшому свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 20252,55 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 7769,94 грн, заборгованість за процентами - 12482,61 грн.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 499280-КС-001 про надання кредиту від 12 травня 2024 року в сумі 15932,70 грн, з яких: сума прострочених платежів за кредитом - 7769,94 грн, сума прострочених платежів за процентами - 8162,76 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
ТОВ «Бізнес Позика», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в позові, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в кредитному договорі, у зв`язку з чим дійшов хибного висновку про нікчемність умови договору щодо процентної ставки. Суд не звернув увагу на те, що у Законі України «Про споживче кредитування» відсутнє поняття «процента ставка в день». Для розрахунку денної процентної ставки немає значення в якому саме вигляді та в якому розмірі кредитодавці встановлюють проценти за кредитним договором та як саме вони нараховуються. Денна процента ставка розраховується за формулою, яка визначена у частині 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Розмір денної процентної ставки за кредитним договором 0,95%, а за додатковою угодою 0,86%, що не перевищує 1%. Контррозрахунок розміру заборгованості за кредитним договором відповідачка не надала. 
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом. 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 12 травня 2024 між ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - Договір).
Згідно з розділом 2. договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в розмірі 6000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ними та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Термін дії договору до 27 жовтня 2024 року (24 тижні). Стандартна процента ставка в день - 1,50000000 фіксована, знижена процентна ставка в день - 1,15013387 фіксована, комісія за надання кредиту - 900 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту - 17784,77 грн, загальні витрати за кредитом - 11784,77 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка - 19672,26%, денна реальна річна процентна ставка - 1,16%. 
05 серпня 2024 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 12 травня 2024 року, за умовами якої кредит збільшився на 4000 грн, строк кредиту збільшився та складає сукупність строку фактичного користування позичальника кредитом до моменту укладення цієї додаткової угоди та додаткового строку користування кредитом, який становить 24 тижні. Після збільшення суми кредиту та укладення додаткової угоди загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складатиме 8777,27 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка за договором 14247,07%, орієнтована вартість наданого кредиту за договором 24560,29 грн, термін дії договору до 20 січня 2025 року, дата повернення кредиту 20 січня 2025 року, комісія за надання додаткової суми кредиту 600 грн. 
Вказаний кредитний договір, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4956. Паспорт споживчого кредиту - UA-9800. Додаткова угода № 1 до Договору № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 12 травня 2024 року, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди № 1 до Договору № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) - UA-6803. Паспорт споживчого кредиту - UA-7185.
Згідно з відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 . 
Виписками за договором б/н за 12 травня 2024 року та 05, 06 серпня 2024 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк», підтверджено зарахування 6000 грн 12 травня 2024 року та відповідно 4000 грн 05 серпня 2024 року на банківську картку № НОМЕР_1 .
Підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів підтверджено здійснення успішних переказів грошових коштів на рахунок НОМЕР_2 в розмірі 6000 грн 12 травня 2024 року (призначення платежу перерахування коштів ОСОБА_1 згідно з кредитним договором № 499280-КС-001 від 12 травня 2024 року) та 4000 грн 05 серпня 2024 року (призначення платежу перерахування коштів ОСОБА_1 згідно з додатковою угодою від 05 серпня 2024 року до Договору № 499280-КС-001 від 12 травня 2024 року).
В анкеті клієнта ТОВ «Бізнес Позика» зазначена інформація про ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID карта № НОМЕР_4 , виданий 6825, адреса проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_5 , номер банківського рахунку/банківської карти для перерахунку коштів НОМЕР_1 . 
Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання відповідачка належним чином не виконувала.
За розрахунком позивача станом на 25 вересня 2025 року заборгованість за договором складає 20252,55 грн, у тому числі: 7769,94 грн - заборгованість за кредитом, 12482,61 грн - заборгованість за процентами. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмову в позові в частині стягнення процентів за користування кредитом за період з 20 серпня 2024 року по 20 січня 2025 року суд мотивував невідповідністю умов договору вимогам Закону України «Про споживче кредитування» щодо встановлення денної процентної ставки. 
Висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
Укладення кредитного договору не заперечувалось відповідачкою. 
У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів, комісії та строк дії.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов?язані з переходом від існуючого правового регулювання до того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. 
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) та додаткова угода № 1 від 05 серпня 2024 року до Договору № 499280-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), укладені 12 травня 2024 року та відповідно 05 серпня 2024 року, а тому положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на правовідносини сторін. 
У пункті 2.11 договору визначена за формулою, передбаченою частиною 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка складає 1,16%.
Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що розмір денної процентної ставки за кредитним договором є меншим 0,95% та за додатковою угодою 0,86%.
Отже, процентна ставка встановлена договором не відповідає вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частинах 1 і 2 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки за кредитом відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.
Розрахунок заборгованості за процентами за період з 20 серпня 2024 року по 20 січня 2025 року (дата, на яку позивач визначив заборгованість) суд правильно проводив, виходячи з встановленої частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.
Так, 8777,27 грн (неповернута сума кредиту) х 1% х 14 днів (період з 20 серпня 2024 року по 02 вересня 2024 року) + 8649,88 грн (неповернута сума кредиту) х 1% х 14 днів (період з 03 вересня 2024 року по 16 вересня 2024 року) + 8242,74 грн (неповернута сума кредиту) х 1% х 14 днів (період з 17 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року) + 7769,94 грн (неповернута сума кредиту) х 1% х 112 днів (період з 01 жовтня 2024 року по 20 січня 2025 року) = 12296,12 грн.
При цьому суд врахував здійснені відповідачкою платежі в розмірі: 1800 грн - 02 вересня 2024 року; 1800 грн - 16 вересня 2024 року; 1800 грн - 30 вересня 2024 року і визначив заборгованість за процентами в сумі 8162,76 грн. 
З урахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 26 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта