КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5008/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до Кропивницької міської ради (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови складення та затвердження кошторису на капітальний ремонт житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565; 
- зобов`язати відповідача скласти та затвердити кошторис на капітальний ремонт житлового будинку по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо проведення безоплатного капітального ремонту житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі (а.с.24). 
На підставі розпорядження керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду № 356 “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ” призначено проведення повторного автоматизованого цієї справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді П`ятого апеляційного адміністративного суду за конкурсом (а.с.65). 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу розподілено на суддю Сагуна А.В. (а.с.66). 
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Сагуна А.В. від 15 січня 2026 року справу прийнято до провадження (а.с.67). 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та учасником бойових дій, що підтверджується посвідченнями відповідних серій і номерів. 20.05.2025 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення безоплатного капітального ремонту належного йому житлового будинку, посилаючись на Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та постанову Кабінету Міністрів України № 565 від 20.05.2009. За результатами розгляду заяви листом від 17.06.2025 йому було повідомлено про відсутність у 2025 році відповідних заходів у місцевій програмі, що, на думку позивача, фактично є відмовою у реалізації гарантованої законом пільги та порушує його права.
Представник відповідача подав відзив, у якому заперечив проти позову, вказавши, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. По суті позову зазначено, що реалізація права на безоплатний капітальний ремонт можлива лише за умови наявності відповідного фінансування з державного бюджету у вигляді субвенцій, яких у 2025 році не передбачено. Відповідач також наголосив на тому, що законодавство не покладає на орган місцевого самоврядування прямого обов`язку забезпечувати фінансування такої пільги або передбачати відповідні видатки у місцевому бюджеті (а.с.36-41). 
У відповідь на відзив позивач послався на те, що відсутність фінансування не звільняє орган місцевого самоврядування від обов`язку виконати дії, передбачені Порядком № 565, зокрема щодо обстеження житла та прийняття відповідного рішення. Позивач наголосив, що Порядок № 565 не передбачає можливості відмови у проведенні таких дій, а Закон України "Про звернення громадян" зобов`язує органи влади прийняти вмотивоване рішення за результатами розгляду звернення. У зв`язку з цим, на думку позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність (а.с.46-55).
У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначив, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства, посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі № 420/2933/19. Також вказав, що звернення позивача було належним чином розглянуто у порядку Закону України "Про звернення громадян", а надана відповідь містить обґрунтування. Крім того, наголосив, що Порядок № 565 не покладає виключного обов`язку на орган місцевого самоврядування, а за відсутності фінансування покладення такого обов`язку є неможливим. Посилання ж позивача на роз`яснення та алгоритми дій, на думку відповідача, не є джерелом права і не створюють обов`язків (а.с.58-59).
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.08.2024 року, а також статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 15.05.2024 року (а.с.13-14).
Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.05.2025 року, зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 59857491 від 13.05.2025 року (а.с.18-21).
20.05.2025 року позивач звернувся до Кропивницької міської ради із заявою про проведення безоплатного капітального ремонту вказаного житлового будинку, додавши до заяви копії документів, що підтверджують право на відповідну пільгу (а.с.16).
За результатами розгляду такого звернення листом № П-5714 від 17.06.2025 року Кропивницька міська рада повідомила позивачу, що Комплексною програмою розвитку житлово-комунального господарства та безпеки дорожнього руху у місті Кропивницькому на 2021-2025 роки, затвердженою рішенням Кропивницької міської ради від 02.02.2021 року №105, у 2025 році не передбачено заходів щодо проведення безоплатного капітального ремонту житла осіб, які мають відповідне право (а.с.17). 
Інших рішень за результатами розгляду заяви позивача матеріали справи не містять.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, позивач і звернувся до суду з даним позовом.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 
Щодо доводів представника відповідача на те, що розгляд справи слід здійснювати за правилами цивільного судочинства відповідно до висновків Верховного суду у постанові від 21.01.2021 року по справі №420/2933/19, суд зазначає таке. 
Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2025 року по справі № 260/4753/2446, спір у справі, щодо визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо відмови складення та затвердження кошторису на капітальний ремонт з місцевого бюджету, що передбачений Порядком проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565 та зобов`язання скласти та затвердити кошторис на капітальний ремонт з місцевого бюджету, прийняти рішення про проведення безоплатного капітального ремонту квартири, не є спором про майнові права в цивільно-правовому розумінні, а стосується виконання публічної функції — надання соціального захисту, що регулюється бюджетним законодавством (стаття 91 БК України), та за умови дотримання адміністративної процедури, передбаченої Законом № 2073-ІХ. Отже, цей спір є публічно-правовим ( п.п.46, 53-55 Постанови).
Таким чином, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у відповідності до положень частини 5 статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в останній за часом постанові Верховного Суду від 16 вересня 2025 року у справі № 260/4753/2446. 
Щодо доводів сторін по суті спору та оцінки судом правомірності дій (бездіяльності) відповідача щодо реалізації права позивача на безоплатний капітальний ремонт житлового будинку, суд зазначає наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі – Закон № 3551-XII) визначено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. 
Місцеві ради, підприємства, установи та організації мають право за рахунок власних коштів і благодійних надходжень встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни (частина 4 статті 2 Закону № 3551-XII). 
Поняття і зміст статусу ветеранів війни та осіб, на яких поширюється чинність цього закону, наводиться в Розділі II Закону №3551-XII.
Так, статтями 5 та 6 Закону №3551-XII визначено коло осіб, які є учасниками бойових дій та осіб, які належать до учасників бойових дій (визнаються такими). 
В статті 7 Закону №3551-XII наведено перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. 
Статтями 8 та 9 Закону №3551-XII закріплено коло осіб, які визнаються учасниками війни та інших осіб, які вважаються учасниками війни. 
У статті 10 Закону №3551-XII визначено осіб, на яких поширюється чинність цього Закону.
Право на позачерговий безоплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і квартир та першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, надано особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7), про що зазначено у пункті 8 частини 1 статті 13 Закону № 3551-XII. 
Згідно норм статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. 
Порядок проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565 (далі – Порядок № 565). 
За приписами підпункту 1 пункту 1 Порядку № 565 встановлено, що відповідно до цього Порядку проводиться безоплатний капітальний ремонт житлових будинків і квартир тих осіб, що мають право згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту": 
- на безоплатний капітальний ремонт власних житлових будинків і квартир (пункт 8 частини першої статті 13 Закону № 3551-XII) - осіб з інвалідністю внаслідок війни та прирівняних до них осіб; 
- на безоплатний капітальний ремонт власних житлових будинків (пункт 8 частини першої статті 15) - осіб, на яких поширюється чинність зазначеного Закону № 3551-XII;
- на безоплатний капітальний ремонт житлових будинків і квартир, що перебувають у їх власності (пункт 10 частини першої статті 16 Закону № 3551-XII), - осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною. 
Пунктом 2 Порядку №565 визначено, що безоплатний капітальний ремонт власних житлових будинків і квартир (далі - безоплатний капітальний ремонт) проводиться за місцем постійного проживання і реєстрації особи, що має право на зазначені у п. 1 цього Порядку №565 пільги (далі - особа, що має право на пільгу). 
Безоплатному капітальному ремонту підлягає житловий будинок чи квартира, які належать особі, що має право на пільгу, на праві приватної, зокрема спільної, власності.
Безоплатний капітальний ремонт проводиться виходячи з розрахунку 21 кв. метр загальної площі будинку, квартири на кожну особу, що має право на пільгу. 
Відповідно до пункту 3 Порядку № 565 для проведення безоплатного капітального ремонту особа, що має право на пільгу, подає до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за місцем свого постійного проживання і реєстрації письмову заяву за формою згідно з додатком 1. 
Суд зазначає, що позивач, реалізуючи своє право на соціальну пільгу, звернувся до відповідача за місцем розташування належного йому житлового будинку із заявою про проведення безоплатного капітального ремонту, при цьому послався на свій статус особи, на яку поширюється дія Закону України № 3551-XII, та на норми зазначеного Закону, якими передбачено право на безоплатний капітальний ремонт власного житлового приміщення.
Тобто, за своєю суттю зміст звернення відповідає вимогам додатку 1 Порядку №565.
Пунктом 5 Порядку № 565 визначено, що для вирішення питання щодо проведення безоплатного капітального ремонту орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування утворює комісію у складі спеціалістів житлово-експлуатаційних і ремонтно-будівельних організацій, представників органу, що фінансує виконання ремонтних робіт (є головним розпорядником коштів місцевого бюджету), органу технічної інвентаризації та інших уповноважених осіб. 
Співголовами комісії призначаються заступник керівника органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування та керівник органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету. 
Рішення про проведення безоплатного капітального ремонту приймається у місячний строк після подання заяви особою, що має право на пільгу, на підставі результатів обстеження комісією будинку, квартири. Обстеження проводиться у присутності особи, яка подала заяву. 
За змістом пункту 7 Порядку № 565 комісія після обстеження будинку, квартири складає перелік, визначає види і обсяги робіт, які необхідно виконати, з урахуванням строку проведення останнього капітального ремонту та виходячи з переліку основних робіт згідно з додатками 3 і 4, орієнтовної тривалості ефективної експлуатації елементів будинку, квартири, визначеної правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій. 
За результатами обстеження будинку, квартири складаються дефектний акт, кошторисний розрахунок і визначається загальна вартість капітального ремонту. На підставі визначеної загальної вартості капітального ремонту розраховується вартість капітального ремонту 1 кв. метра будинку, квартири. Вартість безоплатного капітального ремонту визначається як добуток вартості капітального ремонту 1 кв. метра будинку, квартири та площі, яка належить особі, що має право на пільгу, на праві приватної, зокрема спільної, власності у таких будинку, квартирі. При цьому площа не може перевищувати 21 кв. метра загальної площі будинку, квартири (пункт 8 Порядку №565). 
Відповідно до пункту 9 Порядку № 565 за заявою особи, щодо якої прийнято рішення про проведення безоплатного капітального ремонту, комісія приймає рішення про виконання в межах вартості безоплатного капітального ремонту одного чи кількох видів ремонтних робіт, визначених за результатами обстеження (перекриття всієї площі покрівлі, заміна віконних рам, перекриття всієї площі підлоги будинку тощо). 
Пунктами 10 та 11 Порядку №565 визначено, що кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту затверджуються рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за поданням комісії і не підлягають зміні. 
Затверджені кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту передаються у встановленому законодавством порядку до органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету, для подальшої роботи. Безоплатний капітальний ремонт проводиться у встановленому порядку суб`єктами господарювання, які відповідно до законодавства мають право на виконання таких робіт, на замовлення органу, що є головним розпорядником коштів місцевого бюджету (пункт 12 Порядку №565).
Отже, відповідно до приписів Порядку № 565, після отримання заяви позивача, у відповідача виник обов`язок розглянути заяву у місячний строк. При цьому, відповідач відповідно до приписів Порядку № 565 зобов`язаний був після одержання такої заяви створити комісію у складі спеціалістів житлово-експлуатаційних і ремонтно-будівельних організацій, представників органу, що фінансує виконання ремонтних робіт (є головним розпорядником коштів місцевого бюджету), органу технічної інвентаризації та інших уповноважених осіб для вирішення питання щодо проведення безоплатного капітального ремонту. 
Проте, відповідних дій, спрямованих на розгляд заяви позивача, передбачених зокрема пунктами 5-8 Порядку №565, відповідачем вжито не було, доказів протилежного суду не надано.
Представник відповідача у відзиві посилається на те, що проведення безоплатного капітального ремонту та виготовлення проектно-кошторисної документації здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету, яка у спірний період не надходила, у зв`язку з чим відсутні підстави для вчинення передбачених Порядком № 565 дій та прийняття відповідного рішення. 
Суд зазначає, що дійсно відповідно до пункту 16 Порядку № 565, фінансування витрат, пов`язаних з проведенням безоплатного капітального ремонту і складенням проектно-кошторисної документації, здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у межах затверджених бюджетних призначень на відповідний рік. 
Разом з тим, та обставина, що безоплатний капітальний ремонт і складення проектно-кошторисної документації, здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, та навіть за умови відсутності відповідної субвенції, не позбавляє орган місцевого самоврядування обов`язку слідувати алгоритму дій, який чітко визначений Порядком №565, в тому числі і щодо здійснення обстеження житла.
Варто зазначити, що Порядок № 565 не регулює питання відмови органу місцевого самоврядування у проведенні безоплатного капітального ремонту житлового будинку. Однак, з поміж вказаного, такий Порядок встановлює чітку послідовність дій органу місцевого самоврядування в разі надходження відповідної заяви. 
Суд звертає увагу на те, що відсутність відповідного фінансування на пільговий ремонт з Державного бюджету не може бути підставою нездійснення відповідачем дій, передбачених Порядком № 565. В свою ж чергу, фінансування таких витрат з державного та місцевого бюджетів передбачено Законом № 3551-XII та Порядком № 565, невиконання яких може мати місце у іншому складі правовідносин. 
Окрім того, як вже зазначалось судом вище, Порядок № 565 не регулює питання відмови органу місцевого самоврядування у проведенні безоплатного капітального ремонту житлового будинку. Однак, з аналізу приписів вказаного підзаконного акту, очевидним є те, що після вчинення дій, передбачених пунктами 5-8 Порядку №565, органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування приймається рішення про проведення безоплатного капітального ремонту у разі встановлення, що для цього є відповідні підстави. При цьому, логічним є висновок про те, що таке рішення не приймається, якщо підстави для проведення безоплатного капітального ремонту відсутні. 
Разом з тим, статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
Відповідно до статті 3 Закону України "Про звернення громадян" заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. 
Отже, заява позивача про проведення безоплатного капітального ремонту житлового будинку і є заявою, адресованою органу місцевого самоврядування та спрямованою на реалізацію соціальних прав позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни. 
Суд зазначає, що Порядок № 565 є підзаконним нормативно-правовим актом та регулює порядок проведення безоплатного капітального ремонту житлових будинків та квартир осіб, які мають право на отримання такої пільги, проте в частині, яка не врегульована цим Порядком, на заяву поширюються норми Закону України "Про звернення громадян". 
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 
Згідно до частини 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. 
Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. 
За таких обставин, враховуючи положення Порядку № 565 та Закону України "Про звернення громадян", суд дійшов висновку, що отримавши заяву позивача про проведення безоплатного капітального ремонту будинку, у відповідача виник обов`язок протягом 30 днів розглянути відповідну заяву та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення про проведення безоплатного капітального ремонту або відмову в проведенні безоплатного капітального ремонту, з посиланням на підстави відмови та порядок оскарження такої відмови.
Таким чином, суд дійшов висновку, що визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині неналежного розгляду звернення (заяви) позивача у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 565, є належним способом захисту порушеного права позивача, який застосовується судом у спірних правовідносинах.
Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, в частині належного способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування – міської ради та зобов`язати останню повторно розглянути звернення позивача щодо проведення безоплатного ремонту належного позивачу житлового будинку з дотриманням процедури, визначеної Порядком № 565, з урахуванням висновків суду. 
Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав, які наведені вище.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Кропивницької міської ради (вул. В. Перспективна 41, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25000; код ЄДРПОУ 26241020) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Кропивницької міської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.05.2025 року (індекс П-5714 від 20.05.2025 року) про проведення безоплатного капітального ремонту житлового будинку, передбаченого пунктом 8 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". 
Зобов`язати Кропивницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2025 року (індекс П-5714 від 20.05.2025 року) щодо проведення безоплатного капітального ремонту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до процедури, визначеної Порядком проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №565, з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду А.В. САГУН