Справа № 750/15069/25 
Провадження № 1-кп/750/185/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді   ОСОБА_1 
з участю: секретаря   ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 
захисника       ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025100150004820 від 13.10.2025 щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселівка, Білозерського району, Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України, 

В С Т А Н О В И В :
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів Збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил та інших воєнізованих формувань рф на територію України.
Відтак, починаючи з 20 лютого 2014 року, представниками влади російської федерації і службовими особами збройних сил російської федерації розпочато збройне вторгнення регулярних військ російської федерації на територію України з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та військової окупації території АР Крим і м. Севастополя.
Також представниками влади і збройних сил російської федерації вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території України.
Так, вказаними особами у березні – квітні 2014 року організовувалися та проводилися антиурядові протестні акції, найбільш масові з яких – у Луганській, Донецькій, Харківській, Дніпропетровській, Запорізькій, Миколаївській, Херсонській та Одеській областях з метою поширення сепаратистських проросійських гасел та здійснення силового захоплення адміністративних будівель органів державної влади для послідуючої організації незаконних референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.
З метою гарантованого досягнення указаних цілей та створення видимості того, що в Україні триває внутрішній конфлікт, представники влади та збройних сил російської федерації вирішили створити на її території терористичні організації, які поряд із основною функцією – здійснення терористичної діяльності, створювали враження діяльності в межах Донецької та Луганської областей опозиційних сил, які нібито від імені та за цілковитої підтримки місцевого населення відстоюють їх право на самовизначення та незалежність, що прямо суперечить Конституції України та нормам міжнародного права.
Так, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та збройних сил російської федерації, 07 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі – «ДНР»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України – терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі – «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, правоохоронні органи, які функціонують і по теперішній час.
Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та збройних сил російської федерації.
У подальшому, 22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.
24 лютого 2022 року, приблизно о 5 год. 00 хв., президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил рф про вторгнення на територію суверенної України.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі м. Херсон.
24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на сьогодні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом – Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі – тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Херсонська міська територіальна громада внесена до вказаного як така, що перебувала під тимчасовою окупацією.
Після остаточної військової окупації м. Херсон, представниками збройних формувань російської федерації фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та управління у всіх сферах життєдіяльності громади незаконно створеними органами влади. 
Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених територіях м. Херсон, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території м. Херсон незаконний правоохоронний орган – так званий «ИК «Северная исполнительная колония (№90)» УСИН по Херсонской области» (мовою оригіналу).
Згідно з наказом керівника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» від 22.02.2018 № 19/ос ОСОБА_5 зарахований на службу та призначений на посаду заступника чергового помічника начальника установи дільниці слідчого ізолятора ДУ «Північна виправна колонія (№90)» та мав спеціальне звання «старший прапорщик внутрішньої служби». 
ОСОБА_5 , будучи громадянином України, зараховуючись до кримінально-виконавчої служби, присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, не допускати порушень прав і свобод людини та громадянина, всіляко сприяти зміцненню правопорядку. 
Однак, ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу України – заступником чергового помічника начальника установи дільниці слідчого ізолятора ДУ «Північна виправна колонія (№90)», порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, порушуючи присягу особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, діючи умисно та протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії російської федерації проти України, з власної ініціативи, добровільно в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України за наступних обставин. 
З 24.02.2022 збройними силами та іншими військовими формуваннями російської федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію суверенної держави Україна.
На початку березня 2022 року збройні сили російської федерації, здійснюючи військове вторгнення, зайняли та здійснювали контроль частини території України, а саме тимчасово окупували територію м. Херсон, захопили і взяли під силовий контроль будівлі та споруди на території даного населеного пункту, що забезпечували діяльність органів державної влади, в тому числі й ДУ «Північна виправна колонія (№90)», розташовану за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234, задля припинення їх законної діяльності згідно законодавства України та створення на їх базі і забезпечення функціонування органів окупаційної влади, зокрема і незаконного правоохоронного органу з правозастосовними функціями.
Зокрема, з метою утворення вертикалі незаконних органів управління та їх функціонування на тимчасово окупованій збройними силами російської федерації території м. Херсон на початку березня 2022 року було створено незаконний правоохоронний орган під назвою «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» (мовою оригіналу) та його структурний підрозділ ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» (мовою оригіналу), яка розташовувалася за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234.
Перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м. Херсон, ОСОБА_5 31.05.2022, будучи громадянином України, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась повномасштабним військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, діючи із власних ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, всупереч вимог діючого законодавства України добровільно, за власним бажанням зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме так-звану посаду «младшего инспектора 1 категории группы надзора отдела безопасности учреждения ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» (мовою оригіналу) та добровільно працював в указаному незаконному правоохоронному органі, чим створив умови для функціонування зазначеного незаконного правоохоронного органу, тим самим забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади російської федерації на тимчасово окупованій території Україні. 
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.01.2026 кримінальне провадження призначено до судового розгляду та ухвалено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 надсилались та публікувались відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 та ст. 323 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газети «Урядовий кур`єр», а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на веб-сайті Деснянського районного суду м. Чернігова).
Обвинувачений ОСОБА_5 до суду жодного разу не з`явився, заяв та клопотань не подав, показання суду не надавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 – адвокат  ОСОБА_4 здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, а саме був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, приймав участь у дослідженні доказів, виступав в судових дебатах, в судовому засіданні не погодився з обвинуваченням, зазначив, що прокурором не доведена обставина добровільності зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим просив суд ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. 
З огляду на наявні в матеріалах справи чисельні документи на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що обвинувачений мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним з усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, самостійно обрати захисника; в) захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно.
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Вина ОСОБА_5  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України повністю підтверджується сукупністю досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України та перевірених під час судового розгляду доказів, а саме:
- повідомленням заявника ОСОБА_6 від 10.02.2025, згідно якого громадяни України, зокрема і ОСОБА_5 , котрий працював в ДУ «Північна виправна колонія (№90)», після окупації м. Херсон російськими військами у 2022 році добровільно перейшов працювати в незаконно створений правоохоронний орган на базі вказаної установи виконання покарань, а саме у так-звану ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» (мовою оригіналу);
- інформацією УСБУ в Херсонській області, яка отримана на виконання доручення прокурора, згідно якої отримані матеріали, котрі підтверджують співпрацю ОСОБА_5 з окупаційною владою так-званої ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» (мовою оригіналу);
- протоколом огляду від 24.06.2025, згідно якого оглянуто веб-сайт в мережі Інтернет, котрий розміщений за посиланням http://www.kremlin.ru, який має назву «президент россии». На вказаному сайті у вкладці з назвою «Документы» відшукано нормативно-правовий акт, а саме «Указ президента российской федерации от 13.10.2004 г. № 1314. ВопросыФедеральной службы исполненийя наказаний», яким затверджене «Положение о Федеральной службе исполнений наказаний». Аналізом документу встановлено, що «федеральная служба исполнений наказаний (ФСИН росиии)» виконує функції правоохоронного органу, пов`язану з контролем у сфері виконання покарань за особами до яких застосовані судом покарання, а також обмеження прав і свобод таких осіб, що є функцією праовохоронного органу;
- документами, що складені російською мовою, зокрема:
- «Приказ Военного коменданта Херсонской области от 07.05.2022» (мовою оригіналу) згідно якого на тимчасово окупованій території Херсонської області 07.05.2022 був створений незаконний правоохоронний орган так-зване «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» (мовою оригіналу);
- «Приказ УСИН по Херсонской области от 07.05.2022» (мовою оригіналу) згідно якого в оперативне розпорядження був прийнятий незаконний правоохоронний орган так звана ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» (мовою оригіналу);
- «Положения об УСИН по Херсонской области» (мовою оригіналу) від 13.05.2022, згідно якого ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» (мовою оригіналу) входила в структуру Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» (мовою оригіналу), та виконувала правоохоронні функції, пов`язані з контролем та наглядом у сфері виконання покарань стосовно засуджених осіб; 
(всі досліджені документи складені російською мовою та на всіх досліджених документах мається відтиск печатки із зображенням герба російської федерації у вигляді двоголового орла)
- іншими російськомовними документами: 
- «Приказ о назначении сотрудников на должность» от 31.05.2022 № 13, згідно якого ОСОБА_5 було призначено на посаду в незаконно створеному правоохоронному органі – так звану посаду «младшего инспектора 1 категории группы надзора отдела безопасности учреждения ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» (мовою оригіналу) (пункт наказу 1.27);
- «Журнал № 3 регистрации приказов по личному составу», згідно якого в ньому був зареєстрований документ «Приказ О назначении сотрудников на должность № 13лс от 31.05.2022», яким обвинуваченого призначено на посаду в незаконному правоохоронному органі; 
- «Список по штатному расписанию Учреждения ИК ««Севереная исправительная колония № 90 по состоянию на 27.07.2022», згідно якого ОСОБА_5 значиться у списку незаконного правоохоронного органу на посаді «младшего инспектора 1 категории ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» і зазначено його звання «старший прапорщик внутренней службы»;
- «Список личного сотава», згідно якого ОСОБА_5 значиться в списку на посаді «младшего инспектора группы надзора отдела безопасности» та вказується його контактний мобільний телефон оператора мобільного зв`язку рф НОМЕР_1 (пункт 42 списку);
- «Список младшего и рядового состава СИК № 90», згідно якого ОСОБА_5 значиться в списку на посаді ««младшего инспектора 1 категории», вказується номер наказу про призначення на посаду «№13 от 31.05.2022» та зазначається сума заробітної плати в російських рублях «42000,00»;
- «Табель рабочего времени за июль 2022 года» та «Табель рабочего времени за август 2022 года», згідно яких ОСОБА_5 працював у відповідні зміни в незаконному правоохоронному органі та його робочий час табелювався, його звання зазначається в даних документах як «старший прапорщик»;
- «Отчет денежного довольствия соответственно к штатному колличеству персонала на 2022 год «Северная исполнительная колония (№ 90)», згідно якого ОСОБА_5 значиться у списку та його заробітна плата за 2022 рік складає 448162,85 російські рублі;
- «Отчет по анализу физического литца Информационно-аналитической системы Главного информционного центра МВД России», згідно якого отримано інформацію про те, що ОСОБА_5 у 2022 році працював в ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)» на посаді «младшего инспектора 1 категории группы надзора отдела безопасности» та отримав сукупний дохід за 2022 рік у сумі 448162,85 російські рублі;
- «Таблица денежной компенсации за аренду жилья СИК №90 за июнь 2022 года», згідно якої в ній значиться ОСОБА_5 як особа, яка отримала грошову компенсацію у сумі 10 000 російські рублі;
- «Тимчасова перепустка № 245», згідно якої ОСОБА_5 здійснював прохід на територію установи 28.08.2022 о 08:00 годині та його дані зазначалися в перепустці на територію незаконного правоохоронного органу - ИК «Северная исполнительная колония (№ 90)»;
- «Акт техническое обследование территории, помещений и сооружений учреждения за 07.10.2022», згідно якого ОСОБА_5 зазначається як особа яка проводила огляд камери № 302 колонії, де утримуються засуджені. На вказаних документах ОСОБА_5 зазначається як особа, що проводила обшук та мається його підпис біля ПІБ;
- «Постовая ведомость участка СИ № 1», згідно якої ОСОБА_5 значиться як молодший інспектор посту, котрий заступив на зміну о 08:00 год. 01.10.2022;
- «Відомостями про забезпечення нагляду на добу у Північній виправній колонії № 90» від 04.10.2022, від 07.10.2022, від 19.10.2022, згідно яких ОСОБА_5 значиться в списках чергової зміни, котра заступала на чергування в колонії у вказані дні;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2025, згідно якого свідок ОСОБА_7 на фотознімку № 2 впізнала ОСОБА_5 , як чоловіка, котрий у 2022 році під час окупації добровільно почав співпрацювати з окупаційною владою та був призначений на посаду в ИК «Северная исправиельная колония № 90». Згідно доданої до протоколу довідки на фотографії № 4 розміщено зображення ОСОБА_5 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2025, згідно якого свідок ОСОБА_8 на фотознімку № 2 впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка, котрий у 2022 році під час окупації працював на посаді молодшого інспектора групи нагляду в так званій УСИН по Херсонской области. Згідно доданої до протоколу довідки на фотографії № 2 розміщено зображення ОСОБА_5 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2025, згідно якого свідок ОСОБА_9 на фотознімку № 2 впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка, котрий у 2022 році під час окупації м. Херсон обіймав посаду у так-званій ИК «Северная исправительная колония № 90». Неодноразово бачив його на території колонії коли сам там працював. Згідно доданої до протоколу довідки на фотографії № 2 розміщено зображення ОСОБА_5 ;
- наказом начальника ДУ «Північна виправна колонія № 90» від 20.02.2018 № 19/ос, згідно якого ОСОБА_5 призначений на посаду заступника чергового помічника начальника установи дільниці слідчого ізолятора ДУ «Північна виправна колонія № 90»;
- висновком службового розслідування стосовно ОСОБА_5 від 24.12.2022, відповідно до якого встановлено факт порушення присяги ОСОБА_5 та його працю під час окупації м. Херсона в незаконному правоохоронному органі, так званій ИК «Северная исправительная колония № 90». За наслідками службового розслідування прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 з органів Державної кримінально-виконавчої служби України;
- наказом начальника ДУ «Північна виправна колонія № 90» від 26.12.2022 № 47/ос-22, згідно якого ОСОБА_5 звільнений з посади заступника чергового помічника начальника установи дільниці слідчого ізолятора ДУ «Північна виправна колонія № 90» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення про звільнення;
- інформацією з Державної міграційної служби України від 23.07.2025, згідно якої стосовно  ОСОБА_5 не зініціювалося подання про втрату громадянства України;
- іншими доказами, що були надані суду та досліджені у судовому засіданні, які, хоча й не мають доказів стосовно обставин та подій, але підтверджують належність і допустимість вищевказаних доказів.
Аналізуючи в сукупності перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. Підстав для визнання недопустимими чи неналежними доказами наведених вище доказів, суд не вбачає. При цьому, суд відхиляє доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, як такі, що спростовуються матеріалами кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами. 
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, фактичні обставини провадження, особу винного – його вік, відсутність даних щодо попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, у зв`язку з чим, на підставі викладеного доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та буде відповідним скоєному.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 засуджується за вчинення особливо тяжкого злочину та має спеціальне звання «старший прапорщик внутрішньої служби», суд вважає за необхідне, на підставі ст. 54 КК України позбавити його цього звання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, КПК України суд, - 

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування строком на 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності ОСОБА_5 .
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5  спеціального звання «старший прапорщик внутрішньої служби». 
Строк відбування основного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання  ОСОБА_5  у порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування обчислювати з моменту відбуття основного покарання. 
Речові докази та електронні документи, які знаходяться на матеріальних носіях інформації – залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя            ОСОБА_1