Справа №588/1739/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/937/26 	Суддя-доповідач Терещенко О. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О.І., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Пирогової О.Т., розглянув у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пирогової В.А. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи, передбачених статтею 38 КУпАП, а також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
УСТАНОВИЛА:
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 16 вересня 2025 року о 08:05 год в м. Тростянець по вул. 93 Бригади, поблизу будинку 21, керував транспортним засобом Опель Зафіра, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння та під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час виконання маневру «обгін» на перехресті не переконався, що це буде безпечно, та допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а власникам завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.9.а, 14.6.а ПДР.
Не погодившись з указаним судовим рішенням, захисник Пирогова О.Т. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 08 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності події та складу адміністративних правопорушень.
В обгрунтування апеляційної скарги захисник зазначила, що оскаржена нею постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням матеріального права та норм закону. Судом першої інстанції не надано оцінку доказам, на яких ґрунтується постанова, а лише зазначено їх перелік. Доводи захисника у цій постанові суд навів частково, виклавши не повно та не проаналізувавши їх. Всі докази у справі не можуть бути визнаними належними, допустимими та такими, що узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та свідчили б про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд у лікарні проведено із застосуванням газоаналізатора, медичною сестрою лише озвучено його результат, але дані огляду не зафіксовано. При цьому ОСОБА_1 , не погоджуючись із результатами, просив здати кров, але його примусили пройти огляд за допомогою газоаналізатора та здати сечу, оскільки зазначили, що незгода розцінюватиметься як відмова. Вказує, що останній здав біосередовище – сечу, результат дослідження якої показав, що етилового спирту у сечі не виявлено, а допитана у судовому засіданні лікар нарколог ОСОБА_3 зазначила, що у неї відсутній сертифікат про навчання, що дає їй право на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з його застосуванням, а вказаний висновок вона зробила за особистим переконанням. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове та проводиться у закладі охорони здоров`я. За результатом огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями установлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, тобто лікар мала внести обидва результати. Висновок за результатом огляду ОСОБА_1 складений з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а отже вважається недійсним, оскільки огляд проведено не уповноваженою на те особою та у висновок не внесені результати досліджень біосередовища, екземпляр якого не вручений особі, відносно якої робився огляд, та зроблений на особистому переконанні, а не відповідно до отриманих результатів. Захисник також вказує, що місце пригоди не є перехрестям, а тому відсутнє порушення п. 14.6.а ПДР України. У протоколі не зазначено на перехресті (регульованому чи не регульованому) яких вулиць сталася пригода та у якому напрямку рухався автомобіль потерпілого, тому обвинувачення не конкретизоване. Згідно із схемою ДТП у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, що полягає у недотриманні п. 14.6а ПДР України. Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання захисника про проведення судової автотехнічної експертизи з огляду на достатність доказів, наявних у матеріалах справи, на підставі яких суд може прийняти рішення у справі, а також лише частково викладено покази свідків та не спростовані доводи лікаря-нарколога щодо відсутності сертифікату на проведення огляду, а також не аргументовано відмову лікаря здати ОСОБА_1 кров на аналіз щодо вмісту алкоголю. Вказує, що потерпілого у даній справі ОСОБА_2 визнано винуватим за тими ж подіями ДТП за ст. 124 КУпАП. В основу оскаржуваної постанови суд першої інстанції поклав протокол та додані до нього матеріали, які є недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_2 , представник потерпілого СТОВ «ДРУЖБА-НОВА» ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Отже, апеляційний суд уважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб.
Заслухавши доповідь головуючої судді щодо змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника Пирогову О.Т., яка вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд уважає, що розглядаючи дану справу, суд першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням:
- протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №461979 та серії ЕРП1 №461974 від 22 вересня 2025 року, які містять обставини об`єктивної сторони складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- рапортів помічника чергового ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РУП ГУНП в Сумській області від 16 вересня 2025 року, в яких зазначено обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 вересня 2025 року;
- письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ;
- акту медичного огляду №110 від 16 вересня 2025 року та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 вересня 2025 року, згідно з якими 16 вересня 2025 року об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- відеозаписів із нагрудної камери поліцейського, які містять фактичні дані про процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку;
- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 16 вересня 2025 року з доданою до нього схемою та фототаблицею;
- показань потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , допитаних у судовому засіданні.
Апеляційний суд зазначає, що доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність чи відсутність правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції.
У ч. 2, 4 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 з місця дорожньо-транспортної пригоди поліцейські доставили до медичного закладу, де йому, з його згоди, проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу алкотест Drager 5820 та установлено позитивний результат 0,29‰, що зафіксовано на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.
Переглядом відеозапису також установлено, що ОСОБА_1 сидів на кушетці у приміщенні лікарні, результат тесту було озвучено, однак не зафіксовано сам результат на відео, оскільки камера була повернута на ОСОБА_1 . При цьому останній, побачивши результат проведеного огляду, здивувався та закрив обличчя руками. Через 20 хвилин ОСОБА_1 проведено повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу алкотест Drager 5820 та встановлено позитивний результат 0,22‰.
Лікар, яка проводила огляд, роз`яснила ОСОБА_1 , що допустимою нормою алкоголю у крові є 0,19 ‰, а його результат перевищив дану норму.
У зв`язку з незгодою з результатом проведеного огляду ОСОБА_1 запропонували здати аналіз сечі, чи крові, пояснивши, що за аналізом крові можна визначити лише наявність чи відсутність алкоголю у крові, а за аналізом сечі – як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння, на що він погодився та здав аналіз сечі, результатом якого установлено, що у сечі наркотичних речових не виявлено, етилового спирту не виявлено. Вказане спростовує доводи захисника про те, що лікарем не аргументована відмова здати кров на аналіз щодо вмісту алкоголю.
За результатом проведеного огляду лікарем-наркологом КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР складено акт та висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №110 від 16 вересня 2025 року, якими установлено, що ОСОБА_1 має шкірний покрив блідо-рожевий, розширені зіниці очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з рота. Висновком за результатом огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Лікар-нарколог ОСОБА_3 , яка проводила огляд ОСОБА_1 , була допитана в суді першої інстанції та підтвердила, що у вересні 2025 року близько 10 години поліція привезла ОСОБА_1 на огляд. Вона складала висновок та акт огляду. Спочатку складали акт, а потім висновок. Акт складала на підставі загального огляду. ОСОБА_1 затягував здавання біосередовища майже дві години. Вона не брала до уваги результати лабораторного аналізу біосередовища, так як висновок винесено за результатами зовнішнього огляду та показників «Драгера» з інтервалом 20 хвилин. Підстав не довіряти показникам приладу «Драгер» не було, прилад повірений. Також у ОСОБА_1 була пальце-носова проба з похибкою. В інструкції про порядок проведення огляду не зазначено, що результат огляду складається тільки на підставі лабораторного дослідження. Драгер продував ОСОБА_1 в її присутності та поліцейських. Результати Драгера медична сестра їй показувала. Не передбачено обов`язку саме лікарем давати продувати прилад для проходження огляду. У неї немає сертифіката на користування цим приладом. Медичні сестри проходять внутрішні навчання користування Драгером. Висновок огляду складається після лабораторних результатів. Акт огляду також докладається після отримання лабораторних результатів. Дата завершення огляду в акті не вказується. Розпочала заповнювати висновок у день огляду ОСОБА_1 , а пункт 10 про стан сп`яніння заповнювала після результатів лабораторного дослідження.
Щодо доводів захисника про проведення огляду неуповноваженою особою апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з вимогами п. 3, 9 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
У даному випадку огляд ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння проводився у медичному закладі лікарем-наркологом, яка і склала відповідний акт та висновок за результатом його огляду.
Отже, обов`язковим є проходження лікарем саме тематичного удосконалення, а не наявність сертифіката.
Щодо доводів захисника Пирогової О.Т. про те, що ОСОБА_1 не отримав свій примірник медичного висновку за результатом його огляду на стан сп`яніння, то колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи випливає, що копію вказаного висновку отримано інспектором СРПП Катриченком М.О. 19 вересня 2026 року. Відомості про отримання копії вказаного висновку ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні. Разом з цим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися безпосередньо до медичного закладу з метою отримання вказаного висновку. Окрім того, не отримання копії висновку не спростовує фактів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним ДТП.
Також апеляційний суд не погоджується із захисником у частині того, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, бо в результаті дослідження його сечі не виявлено алкоголю. Відсутність алкоголю в сечі ще не свідчить про відсутність факту перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, бо результат лабораторного дослідження є одним із складових процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. Висновок щодо результатів огляду складається лікарем на підставі сукупності установлених обставин про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, зафіксованих в акті медичного огляду. В акті медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння №110 від 16.09.2025 лікар-нарколог ОСОБА_3 , серед іншого, зазначила таке: пальце-носова проба виконана з незначним промахом; присутній запах алкоголю з рота; показники газоаналізатора «Alkotest 5820» склали 0,29 ‰ - при першій перевірці та 0,22 ‰ - при перевірці через 20 хвилин. 
Щодо доводів захисника про не внесення лікарем до акту огляду на стан сп`яніння результатів лабораторного дослідження сечі, то вони також не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідні відомості про результати лабораторного дослідження в акті зазначені у пункті 24.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи, висновок та акт, складені за результатом огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, достатніми для того, щоб у сукупності з іншими доказами зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд зазначає таке.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При цьому умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність таких обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі поліцейського та у постанові суду присутні посилання на порушення ОСОБА_1 приписів ПДР, а саме п. 14.6.а ПДР України - обгін на перехресті заборонено.
У суді першої інстанції ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди працював у ТОВ «Дружба Нова». Вранці 16 вересня 2025 року із с. Печини він забрав людину і поїхав у м. Тростянець, де забирав людей. Рухався у м. Тростянець по вул. 93 Бригади в сторону вул. Гришина. Їхав з гори вниз зі швидкістю близько 60 км/год та пригальмовував. Попереду побачив автомобіль «Таврія», який рухався з такою ж швидкістю як і він. Переконавшись, що немає ніяких знаків прилягання другорядної дороги наліво, він почав виконувати обгін. Вже коли він перебував на зустрічній полосі, майже нарівні із автомобілем «Таврія», то останній різко повернув ліворуч та в`їхав у правий бік його автомобіля. У нього не було ніяких шансів уникнути зіткнення. Він гальмував та сигналив. До місця зіткнення було примикання інших доріг, але попереджувальних знаків не було. Там була роздільна смуга руху. Обганяти вирішив, так як переконався, що зустрічних транспортних засобів не було. Перед обгоном вмикав сигнал повороту. На момент, коли автомобіль «Таврія» став повертати, то автомобілі порівнялися. У нього попереду зліва був стовп. Він уважав, що водій автомобіля «Таврія» поверне праворуч або хоча б зупиниться посередині дороги. Після зіткнення у нього було запаморочення, тому він не дуже добре пам`ятає. На момент зіткнення автомобіль «Таврія» був повернутий на 90 градусів відносно його автомобіля. Він має досвід керування з 2012 року. До ДТП кожного дня їздив по м. Тростянець забирав людей. По тій вулиці є інші прилягаючі вулиці, але не має попереджень перед перехрестям. У автомобіля «Таврія» не були увімкнені сигнали повороту. Він знав, що там є поворот ліворуч. За 200 м бачив той провулок. Почав виконувати обгін за 150 м до місця зіткнення. Технічної можливості завершити обгін до провулку він не мав. Автомобіль «Таврія» не показував сигнал повороту та у нього не горіли стоп-сигнали. Практично він порівнявся з автомобілем «Таврія» та цей автомобіль почав повертати ліворуч. Цим маршрутом він рухався кожен день з січня 2023 року, а інколи й кілька разів на день.
У свою чергу потерпілий ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснив, що 16.09.2025 близько 8 год ранку він здав зміну на роботі та на автомобілі поїхав додому по вул. 93 Бригади в м. Тростянець. Під`їжджаючи до провулку, побачив позаду автомобіль. За 50 метрів до повороту він увімкнув покажчик лівого повороту, взяв лівіше, знизив швидкість до 10 км/год, переконався, що той автомобіль, який позаду, знаходиться далеко, що в провулку нікого немає та почав повертати в провулок і відчув удар з лівого боку. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що водій іншого автомобіля щось збирав на дорозі. Там ще була якась бабуся з дитиною, яка сказала про те, що добре, що їх не збили. Він рухався зі сторони Локомотивного ДЕПО Смородине зі швидкістю 40-50 км/год. Автомобіль «Опель Зафіра» побачив за 150 м від нього, коли під`їжджав до повороту в провулок. На повороті в провулок переривчаста лінія розмітки. Автомобіль «Опель Зафіра» рухався зі швидкістю близько 80 км/год, наближався до нього та він думав, що той об`їде його з правого боку. Коли він перетинав лінію розмітки, яка розділяє потоки зустрічних транспортних засобів, то автомобіль «Опель» був далеко. Автомобіль «Опель» їхав посередині дороги, можна сказати, що виїхав на зустрічну смугу.
Свідок ОСОБА_6 пояснила в суді першої інстанції, що у вересні 2025 року, зранку близько 8 год їхали на автомобілі «Опель Зафіра» з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на роботу, забирали людей. Вона сиділа спереду, ОСОБА_5 сиділа посередині. Вони їхали по вул. 93 Бригади в м. Тростянець, спускалися вниз по цій вулиці. Перед ними їхав автомобіль «Славута», в якого не був увімкнений поворот. Вони вирішили обігнати цей автомобіль, так як потрібно було швидко забрати людину. Коли стали обганяти, то автомобіль «Славута» різко звернув ліворуч. Швидкість у них була близько 30-40 км/год. Знаку про поворот там немає. Коли вони вирішили обігнати, то відстань до автомобіля була близько 20 м. ОСОБА_1 додав швидкості, щоб встигнути проскочити, але не встиг. Удар прийшовся у передню праву сторону їхнього автомобіля. Водій автомобіля «Славута» кричав, що сильно забився. ОСОБА_1 викликав швидку допомогу. 
Урахувавши вказані показання осіб, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 під час виконання маневру «обгін» на перехресті не переконався, що це буде безпечно, та допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . 
Аналізуючи пояснення водіїв обох транспортних засобів, свідків у справі, дані схеми місця ДТП, суд першої інстанції правильно установив, що водій ОСОБА_1 , в порушення п.14.6.а ПДР, здійснив обгін на перехресті, внаслідок чого сталася ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Пояснення потерпілого щодо фактичних обставин узгоджуються та об`єктивно підтверджуються даними схеми ДТП щодо характеру виникнення ДТП, місця зіткнення та розташування транспортних засобів після зіткнення, локалізації та механізму утворення ушкоджень транспортних засобів, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Усупереч апеляційним доводам захисника, протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженими на те особами відповідно до ст. 255 КУпАП та містять інформацію, необхідну для установлення фактичних обставин справи.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Доводи апеляційної скарги про те, що протоколи про адміністративне правопорушення складені поза межами строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП, не заслуговують на увагу, враховуючи таке.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Необхідно зауважити, що складання протоколу пов`язане саме з моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності конкретної особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу тощо. 
Отже, протоколи були складені 22 вересня 2025 року у присутності ОСОБА_1 , коли були зібрані достатні докази, що дійсно вказували на його провину у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналогічно не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що одним працівником поліції отримано висновок щодо стану сп`яніння, а іншим - складено протокол, в якому не вказано за результатом проведення якої перевірки установлено стан сп`яніння, оскільки, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженими на те особами у відповідності до ст. 255 КУпАП та містить інформацію, необхідну для установлення фактичних обставин справи.
Апеляційний суд також не приймає доводи апелянта про те, що потерпілого у даній справі ОСОБА_2 визнано винуватим за тими ж подіями ДТП за ст. 124 КУпАП, оскільки у даному випадку судом перевіряється доведеність чи недоведеність провини ОСОБА_1 , а не потерпілого ОСОБА_2 . 
Крім того, захисник посилалася на те, що відносно ОСОБА_2 теж був складений протокол за ст. 124 КУпАП. 
Однак, матеріали справи не містять доказів складання протоколу відносно ОСОБА_2 за фактом ДТП, що мала місце 16 вересня 2025 року, та факту визнання його винним у його вчиненні. 
Окрім того, притягнення чи не притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не виключає відповідальності ОСОБА_1 у цій справі, оскільки, якщо б він не здійснив обгін на перехресті, то дорожньо-транспортної пригоди можна було б уникнути.
Крім того, апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо неналежно обґрунтованої відмови суду у задоволенні її клопотання про призначення автотехнічної експертизи з огляду на таке
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. 
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі установлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Апеляційний суд зазначає, що з`ясування обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не потребує спеціальних знань, а матеріали справи містять достатні відомості щодо фактичних обставин, які входять до предмету доказування. 
З цих же підстав у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи було відмовлено захиснику і апеляційним судом.
Захисник також вказує, що місце пригоди не є перехрестям, а тому відсутнє порушення п. 14.6.а ПДР України. У протоколі не зазначено на перехресті (регульованому чи не регульованому) яких вулиць, сталася пригода, та у якому напрямку рухався автомобіль потерпілого, чи допустив ОСОБА_1 порушення правил обгону, тому обвинувачення не конкретизоване. Зі змісту схеми ДТП видно, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, що полягає у недотриманні п. 14.6а ПДР України, але з цим апеляційний суд не погоджується.
Зі змісту наданих ОСОБА_1 пояснень у суді першої інстанції установлено, що кожного дня, починаючи з січня 2023 року, він їздив по м. Тростянець та знав, що по вулиці, де сталася ДТП, є інші прилягаючі вулиці, але не має попереджень перед перехрестям. 
Тобто, останній, орієнтуючись на вказаній місцевості, знав про наявність перехрестя на цій вулиці та повинен був дотримуватись правил дорожнього руху, в тому числі вимог п. 14.6 а ПДР України, яким водієві забороняється здійснювати обгін на перехресті, однак порушив його, що і стало причиною ДТП.
Окрім того, апеляційний суд не приймає доводи захисника, що місце ДТП не є перехрестям у розумінні ПДР України і наявність переривчастої лінії на дорозі свідчить про те, що ОСОБА_1 мав право здійснити такий маневр.
По-перше, відповідно до ПДР України переривчаста лінія дорожньої розмітки (1.5, 1.6, 1.7, 1.8) розділяє транспортні потоки та дозволяє перетинання з обох боків. Вона застосовується для поділу смуг, перестроювання, обгону, повороту або розвороту. Також може позначати межі смуг на перехрестях або смуги гальмування.
Тому наявність переривчастої смуги дійсно дає право водію її перетнути під час обгону інших транспортних засобів. Але це категорично забороняється на перехресті вулиць.
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що прилягання дороги не є перехрестям, оскільки пунктом 1.10 Правил дорожнього руху чітко визначено, що перехрестям є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Прилягання є видом перехрестя, де одна дорога підходить до іншої, але не перетинає її (Т-подібне або Y-подібне). У даному випадку – це Т-подібне перехрестя.
Територія перехрестя – це територія підвищеної небезпеки, яка вимагає від водіїв визначення пріоритету руху.
Щодо доводів захисту про відсутність попереджувальних знаків, що вказують про наближення до перехрестя, та відсутність знаків пріоритету на цій ділянці дороги, де сталася ДТП, то апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з ПДР України, якщо на перехресті відсутні знаки пріоритету або працюючий світлофор, то воно вважається рівнозначним. У такому випадку діє правило «перешкода праворуч», то водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до нього з правого боку. Якщо покриття різне (асфальт/грунт), то таке перехрестя нерівнозначне.
Захисник в суді апеляційної інстанції зазначила, що дорога, де сталася ДТП, на своєму початку і по закінченню має знак, що це головна дорога.
Із фотокарток, що долучені до справи, видно, що дорога, де рухалися обидва транспортні засоби і де сталася ДТП, має асфальтне покриття, а прилягаюча до неї дорога має грунтове покриття. 
З урахуванням пояснень захисника та фотокарток випливає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рухалися по головній дорозі. Саме на перехресті ОСОБА_1 намагався здійснити обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , що є грубим порушенням п. 14.6а ПДР України.
Апеляційний суд зауважує, що обгін на перехресті категорично заборонений (пункт 14.6а ПДР) незалежно від наявності знаків чи розмітки (наприклад, переривчастої лінії), якщо це перехрестя не є регульованим, а водій рухається не по головній дорозі (у цій справі обидва водії рухалися по головній дорозі). Обгін - це маневр з виїздом на зустрічну смугу, що є смертельно небезпечним на перехрестях.
З урахуванням установлених судом обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даних правопорушень підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки установлених судом першої інстанці обставин справи.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушив п. 14.6.а Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є правильними.
Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Правопорушення ОСОБА_1 вчинено 16 вересня року, тобто станом на 08 січня 2026 року закінчився тримісячний строк, передбачений законом, для накладення на особу адміністративного стягнення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18, 04 березня 2020 року у справі №641/2795/16, 29 квітня 2020 року у справі №686/4557/18, 26 січня 2022 року у справі №465/674/19, від 26 жовтня 2022 року у справі №645/6088/18 зроблений правовий аналіз ст. 38 КУпАП, яким установлено, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні правопорушення.
Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому, закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Отже, з урахуванням указаного суд першої інстанції правильно установив у діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав його винуватим та закрив провадження у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд уважає оскаржену постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, а також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Пирогової О.Т. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя 	  О. І. Терещенко