ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2477/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)
судді: Кощеєв І.М., Верхогляд Т.А.
секретар судового засідання: Солодова І.М.
за участю представників учасників справи:
від позивача: МИЦЬКО НАЗАР МИКОЛАЙОВИЧ (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво, виписка з ЄДР
від відповідача: Кротенко І.В. (в залі суду) - адвокат, ордер
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 (повний текст рішення складено та підписано 10.09.2025, суддя Васильєв О.Ю.) у справі № 904/2477/25
за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліор Трейд», м. Дніпро
про стягнення 671 315,69 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог 
Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Меліор Трейд», в якому просить стягнути 671 315,69 грн. штрафних санкцій (в т.ч.: 263 075,69 грн. - пеня та 408 240,00 грн. - штраф). 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №53-143-01-25-02586 від 22.01.2025 в частині своєчасної поставки продукції.
2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліор Трейд» на користь позивача - Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш»: 131 537,85 грн. - пені, 204 120,00 грн. - штрафу та 10 069,74 грн. - витрат зі сплати судового збору. 
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив із того, що відповідач поставив частину продукції в порушення строків, зазначених у листі-замовленні від 07.02.2025, у зв`язку з чим позивач на підставі приписів п.7.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача 671 315,69 грн. штрафних санкцій (в т.ч.: 263 075,69 грн. - пені та 408 240,00 грн. - штрафу). Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені та штрафу та встановлено, що цей розрахунок здійснено арифметично правильно.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд першої інстанції, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, приймаючи до уваги відсутність доказів завдання позивачу збитків, внаслідок допущеного відповідачем порушення, а також заходи, які вживались відповідачем для заміни продукції, зменшив визнаний судом обґрунтованим розмір пені та штрафу на 50%.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 10.09.2025 частково, а саме в частині відмови в стягненні з ТОВ «Меліор Трейд» пені та 7 % штрафу; ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; розгляд скарги здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (без виклику сторін) та за наявними у справі матеріалами; судові витрати покласти на відповідача.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру пені та штрафу на 50%, вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, та таким, що не ґрунтується на засадах верховенства права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що місцевим судом не було враховано тієї обставини, що пеня (0,1%) та штраф (7%) розраховувались позивачем у розмірі встановленому положеннями ч.2 ст.231 ГК України. Тобто позивачем не було нараховано надміру великих штрафних санкцій і вирішення питання про їх задоволення узалежнено від обставин: ступінь виконання зобов`язання, причин порушення строків виконання зобов`язання, поведінки відповідача.
Апелянт вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було з`ясовано обставин, що мають значення для справи - розмір та порядок нарахування штрафних санкцій встановлені законодавцем, що знайшло своє відображення в положеннях ст.231 ГК України. Як наслідок вказане призвело до неправильного застосування норм матеріального права - ч.3 ст.551 ЦК України.
5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліор Трейд» до Центрального апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «Атоменергомаш» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 у справі №904/2477/25 - без змін.
На думку відповідача, наведені в апеляційній скарзі твердження зводяться виключно до переоцінки доказів і жодним чином не спростовують висновків, вказаних в оскаржуваному рішенні.
Відповідач у відзиві пояснює, що господарським судом при розгляді справи встановлено, а позивачем визнається, що по договору №53-143-01-25-02586 від 22.01.2025 відповідачем продукція поставлена у повному обсязі, відповідач діяв добросовісно, предметом позову є виключно стягнення штрафних санкцій. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач під час виконання умов договору діяв добросовісно, поставив продукцію, передбачену договором; не уникав від участі в комісіях з прийомки продукції по якості.
Відповідач зауважує, що виконав свої зобов`язання в частині поставки повного обсягу товарів, а оплата за товар, передбачена умовами договору, становить 180 днів - 6 календарних місяців з моменту поставки. Позивач, який сам є порушником зобов`язання в частині оплати за продукцію, стягуючи із відповідача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.
Окрім цього, відповідач наголошує, що в матеріалах справи немає доказів, що строки поставки дроту будь-яким чином вплинули на господарську діяльність позивача, завдали йому збитків чи спричинили для позивача інші негативні наслідки. Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і з апеляційною скаргою, позивачем не надано доказів завдання йому збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення, в матеріалах справи вони відсутні.
6. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Верхогляд Т.А.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2477/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2477/25.
01.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 908/367/24.
Щодо заявленого клопотання про розгляд скарги в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (без виклику сторін) та за наявними у справі матеріалами колегія суддів зазначила наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.5 ст.12 ГПК України).
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
На підставі викладеного, оскільки у даній справі ціна позову перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028,00х100=302 800,00грн) колегія суддів вважала за необхідне розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 у справі № 904/2477/25 в судовому засіданні з повідомленням сторін. У задоволенні клопотання про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін - відмовлено.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 у справі № 904/2477/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 21.01.2026 о 12 год. 20 хв.
У судове засідання 21.01.2026 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.
У судовому засіданні 21.01.2026 була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.
7. Встановлені судом обставини справи.
22.01.2025 між АТ «НАЕК «Енергоатом» особі філії «ВП «Атоменергомаш» (покупець) та ТОВ «Меліор Трейд» (постачальник) укладено договір поставки №53-143-01-25-02586, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити в строк до 30.03.2025 наступну продукцію (за текстом договору): а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити цю продукцію (п.1.1.). Загальна сума договору складає 9 039 600,00 грн. (п.3.1.) (а.с. 19-23 т 1)
Згідно п.5.1. поставка продукції за цим договором здійснюється до 30.03.2025 партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається, строки поставки та місце поставки продукції.
Заявка може бути направлена постачальнику наступними способами (усіма або одним з них – за вибором покупця ): поштою рекомендованим листом або листом з повідомленням про вручення за зазначеною у договорі адресою; електронною поштою за вказаною в договорі адресою (п.5.2.).За пропозицією постачальника строк поставки, визначений відповідно до п.5.1. договору, може бути змінений за згодою покупця шляхом укладання додаткової угоди (п.5.3.)
За порушення строків поставки продукції, визначених відповідно до п.5.1., 5.5., 5.6. цього договору, та/або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості ( п.7.2.) 
07.02.2025 позивачем на електронну адресу відповідача було направлено лист-замовлення на поставку продукції та вказано граничний строк поставки по позиціям №1 та №3 – до 28.02.2025, а по позиції №2 – до 15.02.2025. 
Відповідач поставив частину продукції в порушення строків, зазначених у листі-замовленні від 07.02.2025, у зв`язку з чим позивач на підставі приписів п.7.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача 671 315,69 грн. штрафних санкцій (в т.ч.: 263 075,69 грн. - пеня та 408 240,00 грн. - штраф).
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині зменшення розміру пені та штрафу на 50% та просить частково скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 у справі №904/2477/25 в частині відмови в стягненні з ТОВ «Меліор Трейд» пені та 7% штрафу, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Отже, з урахуванням положень ст. 269 ГПК України, в іншій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Місцевий господарський суд з огляду на обставини справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, прийнявши до уваги відсутність доказів завдання позивачу збитків, внаслідок допущеного відповідачем порушення, а також заходи, які вживались відповідачем для заміни продукції, зменшив визнаний судом обґрунтованим розмір пені та штрафу на 50%.
Щодо цих висновків суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20): ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання); причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора; поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора); поведінку кредитора; майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати); негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника; статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення); майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.
Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.
При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).
Так, стаття 86 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).
Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
У постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин 1, 2 статей 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Наведені висновки узгоджуються з нормами закону, які регулюють можливість зменшення розміру штрафних санкцій та є засобом недопущення їх використання ані як засобу для отримання необґрунтованих доходів, ані як способу уникнути відповідальності. У питанні про зменшення розміру неустойки, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, суд щоразу виходить з конкретних обставин. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема практиці Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).
Застосоване у статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не належить до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судами першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19, від 04.10.2021 у справі № 922/3436/20, від 10.11.2022 у справі № 910/15705/21, від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21).
Матеріали справи не містять та позивач не надав належних, допустимих доказів на підтвердження того, що порушення відповідачем строків виконання зобов`язання з поставки продукції призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача, а також колегією суддів не встановлено обставин, що у разі зменшення розміру штрафних санкцій позивач зазнає значних негативних наслідків для свого фінансового стану.
Таким чином, зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем збитків та інших негативних наслідків через прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки продукції, погіршення фінансового стану, з урахуванням того, що стягнення з відповідача штрафних санкцій є мірою покарання останнього за таке порушення, а не способом збагачення іншої сторони, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, при цьому беручи до уваги інтереси обох сторін, апеляційний суд вважає обґрунтований висновок суду попередньої інстанції про часткове задоволення позову шляхом зменшення розміру пені та штрафу на 50%, що становитиме 131 537,85 грн. пеня та 204 120,00 грн. штраф, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
При цьому, колегія суддів наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
На переконання апеляційного суду, стягнення з відповідача пені та штрафу у зменшеному на 50 % розмірі є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань та відповідає принципу пропорційності. Натомість стягнення штрафних санкцій у повному обсязі за встановлених у цій справі обставин було б неспівмірним характеру допущеного порушення та його фактичним наслідкам.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно з вимогами ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 у справі № 904/2477/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 у справі № 904/2477/25 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повна постанова складена 13.02.2026

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Т.А. Верхогляд