Справа № 546/845/25
Провадження № 2/526/360/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

31 березня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Киричка С.А.,
з участю секретаря – Широколави О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Решетилівської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей,
встановив: 
10 жовтня 2025 року відповідно до ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області цивільна справа №546/845/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей передано за підсудністю до Гадяцького районного суду Полтавської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 року головуючим суддею визначено суддю Киричка С.А. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у шлюбі не перебували, мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначив, що з березня 2022 року спільне проживання з відповідачем припинилося, оскільки вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Після введення в країні військового стану відповідач мешкає у Республіці Італія, наміру повертатися до України не має. Наразі діти проживають разом з ним, а тому він фактично самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей. Обидва сини виражають прихильність до батька та виявляють бажання проживати з ним, за місцем їх теперішнього проживання. Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнув чотирнадцятирічного віку та обрав місце проживання з батьком, що підтверджується його письмовими поясненнями.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ним. Разом з тим, стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн щомісячно на кожного із дітей з моменту зверненя до суду та до досягнення кожним із дітей повноліття.
Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя сособа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без руху.
Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання. 
Ухвалою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2025 року зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області надати висновок про доцільність проживання неповнолітніх дітей з одним з батьків.
17 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Антоненка В.О. на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому зазначається, що сторона відповідача не заперечує проти задоволення вимоги щодо стягнення на користь позивача аліментів на утримання дітей, оскільки обставини викладені в позові стосовно фактичного здійснення батьком самостійного утримання і виховання дітей відповідають дійсності. Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей зазначила, що оскільки зі змісту позовної заяви не вбачається, яким саме має бути проживання дітей з їх батьком, тоді як діти дійсно проживають в Україні разом з батьком, тому в даному випадку можлива лише така форма їх проживання, при цьому зауває, що матір не може бути обмежена у своїх правах відносно дітей.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Антоненко В.О. підтримав доводи, викладені у наданому ним відзиві на позовну заяву.
Представниця Виконавчого комітету Решетилівської міської ради подала до суду повідомлення щодо визначення місця проживання дітей з одним із батьків.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Розглядаючи вказану справу, судом з`ясовано дійсні обставини справи та мету звернення до суду. Відносини, щодо визначення місця проживання особи регулюються положеннями ЦК України та СК України.
Відповідно до приписів Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч. 1, ч. 5 ст. 29 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з приписами ч. 3 ст.29 цього ж кодексу, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Частиною 4 ст. 29 ЦК України, закріплено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, виснує таке.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Сторони по справі мають неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 24.03.2022 року та серії НОМЕР_2 від 24.03.2022 року. (а.с. 9-10)
Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Решетилівською міською радою від 12.08.2025 №10-09/2/1024 ОСОБА_1 проживає (без реєстрації) разом з синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 11).
Згідно акту обстеження умов проживання від 18.03.2025 року сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з батьком, діти мають окрему кімнату та окремі спальні місця, забезпечені сезонним одягом та взуттям, є іграшки та книжки відповідного віку (а.с. 12).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, вид економічної діяльності якого є «Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування». 
З характеристики «Решетилівського ліцею імені І.Л.Олійника Решетилівської міської ради» вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 8-Г класу характеризується як позитивний та відповідальний. Шкідливих звичок немає, без поважних причин навчальний заклад не пропускає. Батько ОСОБА_1 , приймає активну участь у житті сина, постійно контактує з класним керівником та вчителями, відвідує збори класної спільноти, мама тривалий час проживає закордоном.
Також, відповідно до характеристики «Решетилівського ліцею імені І.Л.Олійника Решетилівської міської ради» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учень 6-В класу зарекомендував себе з позитивної сторони, має достатній рівень знань, до вивчення предметів ставиться відповідально, старанний, товариський, шкідливих звичок не має. Батько ОСОБА_1 , приймає активну участь у житті сина, постійно контактує з класним керівником та вчителями, відвідує шкільні збори, мама тривалий час проживає закордоном.
Таким чином, та обставина, що діти проживають разом з батьком, знаходяться на його утриманні та окремо від матері підтверджується актом обстеження умов проживання, довідкою про склад сім`ї позивача.
До суду було подано копію посвідчення особи Італійської Республіки МВС муніципалітет ОСОБА_7 .
В матеріалах справи також наявний договір оренди, зі змісту якого вбачається, що відповідачка з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2028 року орендувала житло в АДРЕСА_3 , та уклала строковий трудовий договір.
Згідно повідомлення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради від 27.01.2026 року, правові підстави для подання висновку Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, як органом опіки та піклування відсутні, оскільки як вбачається із протоколу засідання Комісії спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 щодо місця проживання спільних дітей відсутній.(а.с 126)
Вказана обставина також підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради від 26 грудня 2025 року №14. (а.с. 129)
Місце проживання дитини сторін, яка досягнули чотирнадцятирічного віку – ОСОБА_3 визначено ним самостійно, що не суперечить положенням ч.3 ст.160 СК України, про що свідчить власноручно написана ним заява, яка міститься в матеріалах справи.
Місце проживання сина ОСОБА_4 , як такого, який досягнув тринадцятирічного віку, у відповідності до ч.2 ст.160 СК України, має визначатись за спільною згодою батьків та самої дитини.
І, як слідує із приписів ч. 1 ст. 161 СК України, лише у тому разі, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Отже, діти фактично проживають разом зі своїм батьком – ОСОБА_1 . 
Однак, судом було встановлено, що відповідачка, залишила дітей з батьком, не заперечує щодо їхнього проживання з ним, не має наміру забрати когось з них на проживання до себе, тобто, судом не було встановлено, що мати дітей, яка проживає окремо, заперечує, щоб діти проживали з батьком, що на думку суду, є нічим іншим, як її згодою на проживання синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з батьком.
Судом також встановлено, що до органу опіки та піклування за вирішенням спору з цього приводу сторони не зверталися, наявність конфліктних, спірних відносин, які би передували позову судом не встановлено.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до змісту ч. 1-3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 161 СК України, спір між матір`ю та батьком, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Проте, встановивши фактичні обставини, у суду відсутні підстави вважати, що сторонами не досягнуто згоди щодо того з ким з них будуть проживати діти та, що між ними дійсно існує спір з вказаного приводу, оскільки всі обставини щодо визначення місця проживання дитини були ретельно перевірені судом і не були спростовані. Таким чином, за встановлених судом обставин такий спір між батьками дітей відсутній, на що зауважила і представник органу опіки та піклування Виконавчог комітету Решетилівської сільської ради.
З огляду на вище викладене син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що досяг чотирнадцятирічного віку та вправі самостійно вирішувати про своє місце проживання, висловив намір проживати з батьком. Місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який досяг тринадцятирічного віку, також співпадає з його дійсною волею та місцем проживання батька, з приводу чого не заперечує і мати.
Тому, суд прийшов до переконання, що спір у даній цивільній справі за позовом батька дітей до матері, яка проживає окремо з приводу визначення місця проживання дітей - відсутній, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне.
Позивач у поданій позовній заяві зазначає, що відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей, а тому він фактично самостійно виховує та утримує їх спільних неповнолітніх дітей. При цьому його дохід є мінливим, що як наслідок вимагає більш стабільних гарантованих надходжень від іншого з батьків для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання спільних неповнолітніх дітей. 
Факт проживання та утримання позивачем неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідачем не заперечується. 
Згідно ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Оскільки відповідач в справі, ОСОБА_2 є молодою, працевлаштованою, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду та інших утриманців суду не надано, а тому має реальну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі.
Частинами 1,2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2026 рік установлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: - дітей віком від 6 до 18 років становить - 3512 гривень.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим та справедливим стягнути з відповідача на користь Позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини. Ця сума є компромісною та забезпечує принцип розумності та достатності. 
У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 3 частини 1статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх інстанціях - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 141, 160,161, 180 -184 СК України, ст. 29 ЦК України, суд -

вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 26 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 26 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 
В іншій частині позвоних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ;

Відповідач – ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_4 ;

Третя особа – Виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки та піклування, місце знаходження: вул. Покровська, буд. 14, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, код ЄДРПОУ 04382895.

Суддя: С. А. Киричок