Справа № 146/1766/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В., 
з участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу 
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
вимоги позивача: про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні
представник позивача: адвокат Семко В.М.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
01 грудня 2025 року до Томашпільського районного суду, керуючись ст.ст. 60, 71 СК України, звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки: житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 321096,00 (триста двадцять одна тисяча дев`яносто шість) гривень, належного сторонам відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу; земельної ділянки, загальною площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, розташованої в АДРЕСА_1 , вартістю 301686,00 (триста одна тисяча шістсот вісімдесят шість) гривень, належної сторонам відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу; мопеда модель «Soul Power Illusion», належного сторонам на підставі талона, виданого 05 липня 2020 року, вартістю 10000 (десять тисяч) гривень, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у сумі 316391,00 ( триста шістнадцять тисяч триста дев`яносто одну) гривню; припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належний сторонам відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу; земельну ділянку, загальною площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, розташовану в АДРЕСА_1 , належну сторонам відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу; мопед модель «Soul Power Illusion», належний сторонам на підставі талона, виданого 05 липня 2020 року, залишивши дане майно в особистій власності ОСОБА_2 .
Даний позов обґрунтований наступним.
14 червня 2013 року між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.
У позивача з відповідачем під час шлюбу народився спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Син на даний час проживає зі позивачем, спору щодо його місця проживання немає.
За час спільного проживання сторонами було набуто спільне майно: житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 321096,00 гривень, земельну ділянку, загальною площею 0.0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 301686,00 (триста одна тисяча шістсот вісімдесят шість) гривень; мопед модель «Soul Power Illusion», належний сторонам на підставі талона, виданого 05 липня 2020 року, вартістю 10000 (десять тисяч) гривень.
Загальна вартість вказаного майна, яке було придбане позивачем та відповідачем за період шлюбу майна складає 632782 гривні.
На пропозицію позивача добровільного поділу вищезазначеного майна відповідач відповів відмовою.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13 січня 2026 року. 
Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 січня 2026 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 03 березня 2026 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 07 квітня 2026 року.
Доводи учасників процесу.
В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Семко В.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, заяви про розгляд справи у його відсутності, відзиву на позов до суду не подав, в зв`язку з чим винесено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що 14 червня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу чоловік та дружина взяли прізвища ОСОБА_6 / ОСОБА_6 .
Згідно копії договору купівлі продажу житлового будинку від 27 листопада 2019 року ОСОБА_7 від імені ОСОБА_8 продав та ОСОБА_2 набув у власність житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 та розміщений на присадибній земельній ділянці, площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266.
Згідно копії договору купівлі продажу земельної ділянки від 27 листопада 2019 року ОСОБА_7 від імені ОСОБА_8 продав та ОСОБА_2 купив та прийняв у земельну ділянку, площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, розташовану у АДРЕСА_1 . 
Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 190453014 від 27.11.2019 ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1 .
Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 190457659 від 27.11.2019 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, яка знаходиться у АДРЕСА_1 .
Відповідно до талону б/н відомостей про власника чи вартість т/з модель «Soul Power Illusion» талон не містить.
Згідно висновку про вартість майна №11-20251117-0010770262, вартість об`єкта незалежної оцінки будинковолодіння, що складається з житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 становить: 622782 грн. в тому числі : вартість житлового будинку : 321096 грн., земельної ділянки: 301686 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Згідно із вимогами ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.
У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.
Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.
Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.
Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.
Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.
Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.
Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц (провадження N 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 вказано, що «Визначений у частині четвертій статті 71 СК України принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України, треба застосовувати до правовідносин, які виникають у разі звернення одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права власності іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. З метою гарантування виплати компенсації вартості частки, на яку апелянт просить припинити право власності відповідача, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності (стаття 7 СК України), бо відповідач надає згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування.
Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 358 та 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.
Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач у позові зазначає, що мопед моделі «Soul Power Illusion» сторонам належний сторонам на підставі талона, виданого 05 липня 2020 року, вартістю 10000 (десять тисяч) гривень. Однак із доданого талону б/н відомостей про власника чи вартість т/з модель «Soul Power Illusion» талон не містить. Жодних інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем до позову не додано.
Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За наведених обставин, оскільки позивачем доведено, що спірні житловий будинок та земельна ділянка були придбані сторонами під час перебування у шлюбі, входять до спільного майна подружжя, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача на корить позивача підлягає стягненню частина вартості житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 311391 грн. з одночасним припиненням права власності позивача на спірне майно.
Оскільки позивачем не доведено, що мопед моделі «Soul Power Illusion» був придбаний сторонами, то відповідно в частині вимог відносно нього суд вважає за необхідне відмовити.
Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як видно із матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позову сплачено 3164,20 гривень судового збору. 
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3114,21 грн. (3164,20 грн. х 98,42% ), пропорпорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 57, 60, 65, 68-72 СК України, статтями 220, 368, 719 ЦК України, статтями 12, 13, 76, 78, 81, 95, 163, 206, 223, 263, 280-289, 315, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки: 
житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 321096,00 (триста двадцять одна тисяча дев`яносто шість) гривень, належного відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Швецову Олександру Ігоровичу; 
земельної ділянки, загальною площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, розташованої в АДРЕСА_1 , вартістю 301686,00 (триста одна тисяча шістсот вісімдесят шість) гривень, належної відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Швецову Олександру Ігоровичу, 
що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у сумі 311391,00 (триста одинадцять тисяч триста дев`яносто одна) гривня.
Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належний відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Швецову Олександру Ігоровичу; земельну ділянку, загальною площею 0,0748 га, кадастровий номер 0523955400:03:002:0266, розташовану в АДРЕСА_1 , належну відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Швецову Олександру Ігоровичу, залишивши дане майно в особистій власності ОСОБА_2 .
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 3114,21 грн. (три тисячі сто чотирнадцять гривень двадцять одна копійка) судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 26.07.2013 Томашпільським РС УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2026 року.

Суддя:		  О. В.  Пилипчук