ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

31 березня 2026 року   місто Чернівці справа №714/1692/25
провадження №22-ц/822/557/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача Височанської Н. К.
суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.
за участю секретаря судових засідань Факас А.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Костишин Н.Я.,

В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду.
Посилалася на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року.
Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Заставнівському ВДВС. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в 2025 році становить – 1 598 грн.
Наразі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , в даному шлюбі у них народилося двоє дітей – ОСОБА_5 , 2018 року народження та ОСОБА_6 , 2019 року народження. Всі діти перебувають на її утриманні, адже всі вони разом проживають однією сім`єю.
Вказує, що на даний час ОСОБА_3 зростає, в лютому 2026 році їй виповниться 14 років. З швидкими темпам росту дівчинки, остання постійно потребує покупки нових речей та взуття. ОСОБА_7 навчається в школі постійно потребує канцелярського приладдя, а також відвідує різні гуртки.
У державі постійно відбувається суттєве збільшення вартості життя, розмір аліментів, які на даний час сплачує відповідач не може в повній мірі забезпечити належний рівень піклування про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Зазначає, що укладення нового шлюбу та народження в ньому двох дітей після ухвалення рішення про стягнення аліментів свідчить про зміну її сімейного стану, що в свою чергу є підставою для збільшення розміру аліментів.
Крім того, у приватній власності відповідача перебувають чотири земельні ділянки, що були набуті відповідачем після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та деякі з них здаються відповідачем в оренду. Вказане свідчить про зміну матеріального стану відповідача, що також є підставою для збільшення розміру аліментів.
Також тривале перебування відповідача за межами України, після ухвалення рішення про стягнення аліментів, може свідчити про його працевлаштування в країнах Європейського Союзу та отримання доходу який є значно більшим ніж в Україні, що також підтверджує зміну його матеріального стану.
Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року, шляхом збільшення їх розміру до 8 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.12.2015 р.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 5 000 грн., щомісяця, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Повний текст рішення складено 23 січня 2026 року.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги 
Не погоджуючись із рішення суду відповідач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Бишка А.Ф. подав 17 лютого 2026 року до апеляційного суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду. 
Посилається на те, що позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідача, зокрема не надано доказів що відповідач працевлаштований та отримує дохід.
Позивачкою не надано доказів, що вона щомісячно витрачає на дитину 16 000 грн. 
Судом не враховано, що відповідач не отримує реального доходу в грошовому еквіваленті від передання в оренду земельних ділянок, оскільки ТОВ «Мрія Фармінг Буковина» надає лише сільськогосподарську продукцію (борошно, олію).
Вказав, що визнає та готовий сплачувати аліменти в розмірі 2100-2200 грн. щомісячно, стягнення аліментів в сумі 5000 грн. є надмірним стягненням та таким який ОСОБА_2 не зможе виконувати.
Просив рішення скасувати та визначити до стягнення аліменти в розмірі 2100 грн. щомісячно.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пилип`юк О.М., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказала, що рішення суду є законним та обґрунтованим.
Суд першої інстанції правильно врахував, що спільна донька проживає з матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню їх спільної дитини.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Встановлено, що сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року (а.с.10-11).
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.8).
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року  стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 500 грн. щомісячно (а.с.10-11).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в 2025 році становить 1 598 грн. (а.с.13-19).
Позивачка з 26 квітня 2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.20).
У шлюбі у позивачки народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.21-22).
Відповідач з 18 жовтня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.56).
У шлюбі у відповідача народилася донька: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.57).
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 жовтня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 набув у власність: 1) 26 травня 2021 року земельну ділянку кадастровий номер 7321586000:02:014:0011 площею 0,51 га; 2) 15 серпня 2017 року земельну ділянку кадастровий номер 7321586000:01:006:0073 площею 1,569 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 3) 24 травня 2021 року земельну ділянку площею 1,5691 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 4) 21 квітня 2016 року земельну ділянку кадастровий номер 7321586000:02:007:0038 площею 1,1093 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). ТОВ «Мрія Фармінг Буковина» орендує у відповідача земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.25-26).
З 10 січня 2022 року відповідач проживає в Республіці Польща.

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що розмір аліментів, який стягується з відповідача слід збільшити до 5000 грн., оскільки набуття відповідачем у власність нерухомого майна та здавання його в оренду після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, перебування останнього з 2022 році в Республіці Польща, де мінімальна зарплатня є значно більшою ніж в Україні, свідчить про покращення матеріального становища платника аліментів.
Доводи про не працевлаштованість відповідача у Польщі та не отримання ним жодного виду доходу не підтверджені належними та допустимими доказами. Доводи про необхідність утримання відповідачем родини на мінімальному рівні забезпечення, як обов`язок відповідача, суд приймає до уваги, але обґрунтування неможливості сплачувати аліменти у більшому ніж визначено рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року розмірі відповідачем суду не надані.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. 
У вказаній нормі закріплено перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: а) зміна матеріального стану; б) зміна сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров`я. 
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Крім цього аналізуючи норми статті 192 СК України, слід вказати, що розмір аліментів який стягується на дитину може бути змінений у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2015 року  стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 500 грн. щомісячно (а.с.10-11).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в 2025 році становить 1 598 грн. (а.с.13-19).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що після прийнятого 01 грудня 2015 року рішення про стягнення аліментів, змінилося матеріальне та сімейне становище як матері так і батька дитини.
Зокрема, у матері народилося ще двоє дітей, у батька народилася одна дитина, а також батько дитини придбав земельні ділянки з яких отримує прибуток, а також змінив місце проживання та з 2022 року проживає в Польщі, чого не заперечує і сам відповідач.
Не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність змін у його матеріальному становищі та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується самим відповідачем, що він проживає в Польщі, а тому в країні де заробітні плати значно вищі ніж в Україні, відповідач спроможний працювати та сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду.
Посилання відповідача, що він не працює не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є особою молодого віку, є працездатним, а отже повинен працювати та на належному рівні забезпечувати своїх дітей.
Також відповідачем не заперечується придбання ним земельних ділянок та передання їх в оренду, отримання прибутку, що в свою чергу підтверджує покращення матеріального становища відповідача.
Варто також вказати, що на утримання дівчинки у віці 14 років необхідні значні кошти, зокрема на засоби особистої гігієни, одяг, а також значні кошти витрачаються на харчування, канцтовари, у випадку захворювання на ліки, тощо.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки докази наявні в матеріалах справи підтверджують, що після винесеного рішення про стягнення аліментів, змінилося матеріальне та сімейне становище позивачки, а також змінився матеріальний стан відповідача.
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачкою наявності правових підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
Суд врахував матеріальне становища сторін, а також матеріали справи містять докази, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісяця на дитину.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до особистого тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: М.І. Кулянда
О.О. Одинак