РІШЕННЯ
іменем України
Справа № 684/25/26 
Провадження № 2-а/684/1/2026

05 березня 2026 року 	селище Стара Синява	

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Галиш І.Б. 
за участі секретаря с/з Гонти Н.І., 
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №6512818 від 14 січня 2026 року за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14 січня 2026 року поліцейським 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області майором Гуня Т.В. винесено постанову серії ЕНА № 6512818 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.1. Правил дорожнього руху та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 450 грн. Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 14 січня 2026 року керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Е4 ELKO7293 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.
Позивач вважає вказану постанову такою, що не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною та підлягає скасуванню оскільки, він переганяв автомобіль, як гуманітарну допомогу з під кордону до військової частини для потреб ЗСУ. На блокпосту без будь-яких підстав його зупинив поліцейський, що є порушенням ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та запропонував йому надати посвідчення водія та страховий поліс, однак такі його дії не узгоджуються з положенням п.п. 3 п. 15 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, що затверджено постановою КМУ від 29.12.2021 №1455, відповідно до якого патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законом порядку надано право: перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності – затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами. Право вимагати інші документи крім тих, що посвідчують особу, Порядком не передбачено. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за умови правомірності дій поліцейського, наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його чиненні, яка підтверджена належними доказами, що в даному випадку відсутні. На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6512818 від 14 січня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 450 грн.
Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.
13 лютого 2026  року до суду надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області, згідно з яким відповідач заперечує позовні вимоги ОСОБА_1 , вважає постанову поліцейського законною та обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів відзиву посилається на те, що згідно постанови позивач 14 січня 2026 року близько 23 год 29 хв на 35 км автодороги М-09 керуючи автомобілем марки Фольцваген Г4 н.з. НОМЕР_1 , без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1. г ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України. Згідно п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій зобов`язаний пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил, в тому числі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону «Про дорожній рух» встановлено коло суб`єктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обов`язкової перевірки останніх. Згідно цієї норми, перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем було здійснено перевірку чинності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та було виявлено, що станом на 14 січня 2026 року (дата розгляду адміністративної справи та винесення оскаржуваної постанови) водій не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на вимогу поліцейського пред`явити такий полія водій стверджував, що поліса в нього немає, що зафіксовано на нагрудному відео реєстраторі поліцейського. Щодо посилання позивача в позові на те, що в працівників поліції не було законних підстав зупиняти транспортний засіб під керуванням позивача та вимагати документи на транспортний засіб, представник відповідача вказує, що у відповідності до Наказу коменданта Тернопільської області № 7 від 29.12.2025, лейтенант поліції ОСОБА_2 , інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП Тернопільській області ДПП, майор поліції Гуня Тарас Васильович, поліцейський взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП та лейтенант поліції Йончик Богдан Олегович, інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП призначені уповноваженими особами, яким надано повноваження щодо перевірки документів, огляду в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. З врахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач ОСОБА_1 16 лютого 2026 року подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого, останній зауважує, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ним ПДР, яке могло б бути законною підставою для зупинки транспортного засобу та вимаганням працівника поліції пред`явити страховий поліс, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КупАП, просить задовольнити його позовні вимоги. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. 
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 січня 2026 року поліцейським 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області майором Гуня Т.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6512818, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 450 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Як вбачається із змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 14 січня 2026 23:29:47 на дорозі М09 35 км. керував ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1. г. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
П. 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Згідно пункту 2.1. ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”. 
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів.
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати, зокрема страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.
За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В ході судового розгляду судом із пояснень позивача та дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Е4 ELKO7293 14 січня 2026 року о 23.29 год. був зупинений поліцейським на дорозі М09 35 км. для перевірки документів з підстав проїзду через блокпост, на вимогу поліцейського ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія та документи на автомобіль, пояснивши належність автомобіля до гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ, який він доставляє військовим на їх прохання, та з цих підстав не пред`явив на автомобіль чинний страховий поліс.
При цьому, поліцейським належним чином не зафіксовано та не задокументовано факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, що б стало підставою для вимоги пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Крім цього, в силу вимог ст.7 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особою, відповідальною за укладення внутрішнього договору страхування щодо незабезпеченого транспортного засобу, є: 1) особа, за якою в Україні зареєстровано транспортний засіб; 2) фізична особа, яка тимчасово ввезла транспортний засіб на митну територію України; 3) особа, яка є власником незареєстрованого транспортного засобу. 
Як встановлено із долучених до позову доказів, зокрема декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_2 є в переліку товарів гуманітарної допомоги, отримувачем гуманітарної допомоги є – Громадська організація «Піклуюсь», вул. Львівська, 64, м. Жовква, Львівська область.
Відповідно до акту приймання – передачі транспортного засобу, що є гуманітарною допомогою від 30 грудня 2025 року транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_2 , 1992 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , ГО «Піклуюсь» (отримувач) передав, а діючий військовослужбовець ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_4 ) (набувач) отримав даний транспортний засіб, що є гуманітарною допомогою.
Позивач ОСОБА_1 не є ні власником транспортного засобу, ні особою, яка ввезла транспортний засіб на митну територію України. Поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не враховано пояснення ОСОБА_1 , про те, що транспортний засіб є гуманітарною допомогою, яка була ввезена на територію України для потреб ЗСУ не ним, він на прохання військового як волонтер доставляв транспортний засіб для передачі військовослужбовцю, в зв`язку з чим вимога поліцейського до пред`явити чинний страховий поліс на транспортний засіб є неправомірною.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 у даній ситуації діяв виключно для допомоги забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави через військову агресію рф проти України.
Наведені обставини дають підстави для висновку про відсутність умислу в діх позивача ОСОБА_1 щодо не пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, або не пред`явлення чинного внутрішнього електронного договору зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, при тому, що суб`єктивною стороною вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАп є вина у формі прямого умислу.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, а належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача події та складу даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови та закриття справи підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.7, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 71, 72, 77, 286 КАС України,
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову поліцейського 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області майора поліції Гуня Тараса Васильовича серії ЕНА №6512818 від 14 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 450 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 665,60 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м.Київ, 03048, код ЄДРПОУ 40108646. 
Повне рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.