ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/1013/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2025 (суддя Ніколенко М.О.; повне рішення складено 08.08.2025) у справі № 904/1013/25
за позовом ОСОБА_1 , с. Великомихайлівка, Дніпропетровської області
до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна», с. Великомихайлівка, Дніпропетровської області
третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – Виконавчий комітет Синельниківської міської ради, м. Синельникове, Дніпропетровської області
про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів і скасування реєстраційних дій,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» від 12.07.2018 та скасування реєстрації змін до статуту кооперативу.
Позов мотивований порушенням порядку скликання членів кооперативу, внаслідок чого позивач не брав участі у загальних зборах, чим порушені його права участі в управлінні кооперативом.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 28.07.2025 задовольнив позов у справі № 904/1013/25, визнавши недійсним рішення позачергових загальних зборів Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» від 12.07.2018, оформлене протоколом № 1/18 від 12.07.2018, та скасувавши реєстрацію щодо внесення переліку членів (засновників) кооперативу і реєстрацію статуту.
Місцевий господарський суд, на підставі встановлених обставин справи, керуючись стандартом «вірогідність доказів», дійшов висновку, що ОСОБА_1 , на момент ухвалення спірного рішення, мала статус члена Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна», тому мала право брати участь у загальних зборах кооперативу, у зв`язку з чим неповідомлення її про дату, місце й час проведення цих зборів є підставою для скасування ухваленого на ньому рішення.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна» звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2025 у справі № 904/1013/25 і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Скаржник зазначає, що позивач не є членом кооперативу, оскільки не зверталася із заявою про вступ до членів кооперативу і не здійснювала пайовий внесок, також не здійснювала трудової участі у діяльності кооперативу, тому оскаржуване рішення загальних зборів не стосується його прав та обов`язків.
Скаржник зауважив, що він не є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», трудову діяльністю у якому здійснювала позивач, водночас запис у трудовій книжці позивача від 01.04.2000 не містить відомостей, що її прийнято в асоційовані члени кооперативу, також матеріали справи не містять доказів того, що позивач передала кооперативу належні їй майнові права на дві земельні ділянки, право власності на які вона набула після розпаювання земель КСП «Україна». Крім того, наявність у ВСК «Україна» зареєстрованого права оренди у ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок, додатково підтверджує відсутність у позивача статусу члена кооперативу.
За висновком скаржника, посилання суду на видатковий касовий ордер № 806 від 17.12.2019 не спростовує висновок про відсутність у позивача статусу члена кооперативу, оскільки за таким платіжним документом останньому виплачені грошові кошти за майновий пай, на не частку доходу від передання майнового паю у якості членського внеску.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ОСОБА_1 у відзиві заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін.
Позивач зазначила, що 14.03.2000 її, як і інших членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», включено у члени Виробничого сільськогосподарського кооперативу «України», яке створено на базі КСП, тобто є його правонаступником. Вказані обставини підтверджуються листом ВСК «Україна» № 90/8 від 03.12.2024 і здійсненням майнового внеску шляхом передання кооперативу двох земельних ділянок, майнові права на які позивач отримала внаслідок реорганізації КСП «Україна».
Позивач вважає, що його членство у Виробничому сільськогосподарському кооперативі «Україна» підтверджується трудовою книжкою, а також видатковим касовим ордером № 806 від 17.12.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала від кооперативу дивіденди за 2019 рік.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору підтримала доводи апеляційної скарги, а позовні вимоги у справі № 904/1013/25 вважає необґрунтованими.
Третя особа зазначила, що реєстраційні дії щодо змін до статутних документів відповідача проведені у відповідності до чинного законодавства, тому немає підстав для їх скасування. Своєю чергою, Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна» є новоствореною юридичною особою, тому доводи позивача щодо фіктивності зміни організаційно-правової форми Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» є необґрунтованим. 

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 03.09.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2025 у справі № 904/1013/25.
У судовому засіданні 24.03.2026 колегія суддів оголосила вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

ОСОБА_1 з 1960 року була членом колгоспу «Україна» (КСП «Україна»), що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_1 .
Згідно з випискою з ЄДРПОУ Виробничий сільськогосподарський кооператив «України» заснований 02.03.2000. Керівником кооперативу є ОСОБА_3 .
Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 від 31.03.2000, її членство у КСП «Україна» припинено у зв`язку з реформуванням господарства, протокол від 14.03.2000. Запис у трудовій книжці вчинений громадянином Колпаком.
Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 01.04.2000 прийнято до асоційованих членів кооперативу «Україна», протокол від 14.03.2000. Запис у трудовій книжці був вчинений також громадянином Колпаком.
Рішенням зборів засновників Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна», оформленим протоколом № 1 від 02.03.2000, вирішено створити Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна», затвердити статут товариства та установчий договір.
Відповідно до протоколу № 1 від 02.03.2000 та установчого договору засновниками Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 
ОСОБА_3 є керівником Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна».
Великомихайлівська сільська рада видала ОСОБА_1 свідоцтва серія НОМЕР_2 від 16.11.2004 та серія ДН-XVI № 05652 від 03.09.2008 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до яких вона має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Україна» (правонаступник ВСК «Україна»), с. Великомихайлівка, вул. 50 років Жовтня, 60.
Відповідно до інформаційної довідки № 407801126 від 12.12.2024 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна» має в користуванні земельні ділянки з кадастровим номером 1224881000:01:002:0155, площею 5,18 га та номером 1224881000:01:001:0229, площею 10,43 га., власником яких є ОСОБА_1 . Право користування оформлено на підставі договорів оренди земельної ділянки від 02.01.2013, зі строком дії до 29.12.2024 з правом пролонгації.
За земельну ділянку, передану в користування, справляється відповідна плата згідно з договором у розмірах, визначених загальними зборами.
Згідно з видатковим касовим ордером № 806 від 17.12.2019 Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна» сплатив ОСОБА_1 13927,00 грн частки доходу на майновий пай за 2019 рік.
На загальних зборах членів Виробничого сільськогосподарського кооператив «Україна» 12.07.2018 ухвалені рішення, оформлені протоколом № 1/18, відповідно до яких вирішено виправити помилкові (доповнення неповних) відомості про ВСК «Україна», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, а також про приведення статуту кооперативу у відповідність до чинного законодавства.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Господарський суд встановив, що ОСОБА_1 з 1960 року працювала на посаді доярки у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Україна».
Господарський суд встановив, що 02.03.2000 створено і зареєстровано в ЄДРПОУ Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна», керівником якого як на момент створення, так і на час виникнення спірних правовідносин і ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення є ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 1 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» № 469/97-ВР від 17.07.1997 (в редакції на момент утворення КСП «Україна») сільськогосподарський виробничий кооператив – підприємство, створене для спільного виробництва продукції сільського, рибного і лісового господарства, з обов`язковою трудовою участю в його діяльності.
Член кооперативу – фізична або юридична особа, яка зробила вступний і пайовий внески в розмірах, визначених статутом кооперативу, визнає принципи і цілі кооперативу, дотримується вимог його статуту і користується правом ухвального голосу в кооперативі.
Асоційований член кооперативу – фізична чи юридична особа, що зробила пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі.
Вступний внесок – внесок фізичної або юридичної особи в грошовій формі понад пай при вступі в кооператив для організаційного забезпечення його діяльності в розмірах, встановлених статутом. Вступний внесок зараховується в неподільний фонд і у разі виходу з кооперативу не повертається.
Пай – майновий внесок члена кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.
Кооперативні виплати – частина доходу кооперативу, яка розподіляється між його членами пропорційно їх участі у накопиченні цього доходу.
Статтею 5 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» визначено, що кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України та юридичні особи, зареєстровані в Україні.
Відповідно до положень статей 8, 9 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» членами кооперативу можуть бути як фізичні, так і юридичні особи, які визнають статут і дотримуються його вимог, користуються послугами, формують фонди та беруть участь у діяльності кооперативу відповідно до статті 3 цього Закону. 
Членами кооперативу можуть бути фізичні особи, які досягли 16-річного віку і виявили бажання брати участь у діяльності кооперативу.
Фізичні або юридичні особи можуть бути членами кількох кооперативів, різних за напрямами діяльності.
Вступ до кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви. Член кооперативу робить вступний і пайовий внески в порядку, визначеному статутом кооперативу.
Рішення правління (голови) кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає схваленню загальними зборами. Порядок прийняття такого рішення та його схвалення визначається статутом кооперативу.
Статтею 12 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» визначено, що у кооперативах усіх видів допускається асоційоване членство. Асоційованими членами можуть бути фізичні чи юридичні особи, які визнають його статут та зробили пайовий внесок у створення та розвиток кооперативу.
Асоційовані члени кооперативу мають право дорадчого голосу, а також на отримання частки доходу на свій пай.
Пунктом 6.8.1 статуту встановлено, що виконавчим органом кооперативу є правління, яке здійснює керівництво його поточною діяльністю відповідно до положення про правління, яке затверджують загальні збори.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про сільськогосподарську діяльність», голова кооперативу очолює правління. Функції голови та порядок його відкликання визначаються статутом кооперативу.
Згідно з пунктом 6.11.2 статуту, голова кооперативу здійснює керівництво діяльністю правління.
Указом Президента України від 03.12.1999 № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», з метою забезпечення реалізації державної аграрної політики, прискорення реформування та розвитку аграрного сектора економіки на засадах приватної власності, Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним та Севастопольській міській державним адміністраціям доручено здійснити організаційні заходи щодо забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності.
Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 (62/2001) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» постановлено запровадити документальне посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 612/579/16-ц дійшла висновку, що виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Майнова комісія готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення в натурі, однак сама майнова комісія рішення про виділення майна в натурі і передачу його будь-кому у власність не приймає; вирішення такого питання поза межами компетенції майнової комісії. Питання про виділення конкретного майна в натурі окремим співвласникам (групам співвласників) вирішується виключно рішенням зборів співвласників».
Таким чином, саме підприємство-правонаступник наділено повноваженнями щодо виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників на підставі рішення зборів співвласників.
В матеріалах справи наявні свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ДН-хvі № 05541 від 16.11.2004 та серії ДН-хvі № 05652 від 03.09.2008, згідно з якими частка ОСОБА_1 від загальної вартості майна (1087553,00 грн) пайового фонду КСП «Україна» (правонаступник ВСК «Україна»), на 16.03.2004 становить 6323,00 грн або 0581%, а також 7604,00 грн або 0,699% відповідно. Апеляційний господарський суд зауважує на ту обставину, що у зазначених свідоцтвах ВСК «Україна» визначено правонаступником КСП «Україна», у складі членів якого перебувала ОСОБА_1 .
В матеріалах справи наявна копія трудової книжки ОСОБА_1 , у якій керівник Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» ОСОБА_3 зробив запис від 01.04.2000 «прийнята до асоційованих членів кооперативу «Україна», протокол від 14.03.2000». Тобто, ОСОБА_1 брала трудову участь в діяльності ВСК «Україна», що відповідає визначеній у Законі № 469/97-ВР обов`язковій умові діяльності сільськогосподарського виробничого кооперативу.
Відповідно до інформаційної довідки № 407801126 від 12.12.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Виробниче сільськогосподарське підприємство «Україна» має в користуванні земельні ділянки кадастровий номер 1224881000:01:002:0155 площею 5,18 га та номер 1224881000:01:001:0229 площею 10,43 га, власником яких є ОСОБА_1 . Зазначеною обставиною підтверджується факт користування ВСК «Україна» належними ОСОБА_1 земельними ділянками, що відповідає визначеним у Законі № 469/97-ВР і статуті ВСК «Україна» умовам вступу до асоційованих членів кооперативу.
Згідно з видатковим касовим ордером № 806 від 17.12.2019 ВСК «Україна» сплатило ОСОБА_1 13927,00 грн за майновий пай 2019 рік, що відповідає праву асоційованого члену кооперативу на отримання частки доходу на свій пай, а також положенням пункту 4.2 статуту ВСК від 02.03.2000, відповідно до якого члени кооперативу передають право користування належною їх земельною ділянкою кооперативу як пайовий внесок, у порядку визначеному Земельним кодексом України.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Апеляційний господарський суд зауважує, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів». Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Іншими словами тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Таким чином, з огляду стандарт доказування «вірогідності доказів», апеляційний господарський суд доходить таких висновків.
Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна» створений на виконання Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, з метою реформування колективних сільськогосподарських підприємств у приватне формування на основі майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», шляхом його перетворення із збереженням прав власників майнових паїв, тобто ВСК «Україна» є правонаступником КСП «Україна», про що зокрема зазначено у майнових сертифікатах, засвідчених Головою Великомихайлівської сільської ради. 
Апеляційний господарський суд зазначає, що у відповідності до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, ОСОБА_1 , як член КСП «Україна» отримала майновий пай, який передала у користування ВСК «Україна», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, відповідно до яких відповідач орендує у позивача належну йому земельну ділянку.
Таким чином, саме ВСК «Україна» є правонаступником КСП «Україна», реорганізованого у ВСК на виконання вимог вищезазначених нормативно-правових актів», зокрема Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, відповідно до якого на базі КСП мали бути створені приватні формування.
Своєю чергою, ОСОБА_1 , яка з 1960 року працювала в КСП «Україна», у зв`язку з реорганізацією КСП «Україна» в ВСК «Україна» стала асоційованим членом останнього, оскільки брала трудову участь у діяльності кооперативу, передала у користування ВСК отримані від КСП земельні ділянки, а також отримувала частку доходу на свій пай.
Доводи скаржника щодо викупу у позивача його майнового права на земельні ділянки з майна пайового фонду майна КСП «Україна» апеляційний господарський суд відхиляє, оскільки відсутні докази вчинення такого правочину. Крім того, випискою з Державного реєстру підтверджується надання ОСОБА_1 цих земельних ділянок саме в оренду ВСК «Україна».
З огляду на доведення факту перебування ОСОБА_1 у складі асоційованих членів ВСК «Україна», вона користується правом дорадчого голосу в кооперативі.
Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію», основними правами члена кооперативу, зокрема є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «"Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.
Пунктом 6.1 статуту ВСК «Україна» передбачено, що вищим органом кооперативу є загальні збори членів кооперативу. У загальних зборах мають право брати участь усі його члени, а також члени виконавчих органів (які не є членами) з правом дорадчого голосу.
Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Таким чином, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи може бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, що позбавляє учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.
Обраний спосіб повідомлення про проведення загальних зборів товариства повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 916/2584/18 та 06.02.2020 у справі № 906/307/19.
Своєю чергою, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення 12.07.2018 загальних зборів ВСК «Україна» у строк не менше ніж за 10 днів до дати їх.
У зв`язку з викладеним, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання недійсним рішення загальних зборів Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» від 12.07.2018, оформленого протоколом №1/18 від 12.07.2018, у зв`язку з порушенням строків і порядку повідомлення ОСОБА_16 , яка є асоційованим членом кооперативу, про їх проведення.
Оскільки вимога про скасування реєстраційних дій державного реєстратора відділу реєстрації Синельниківської міської ради Трачук В.Є. щодо внесення переліку членів (засновників) кооперативу та реєстрації статуту Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» в новій редакції є наслідком порушення відповідачем прав позивача внаслідок прийняття на загальних зборах від 12.07.2018 оспорюваних рішень, є похідною, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд переглядає судове рішення в межах доводів апеляційної скарги. Доводами апеляційної скарги є відсутність у позивача статусу члена ВСК «Україна», тому апеляційний суд не надає оцінку іншим обставинам позову.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Україна» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2025 у справі № 904/1013/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2025 у справі № 904/1013/25 залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Виробничий сільськогосподарський кооператив «Україна».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.04.2026

Головуючий суддя Ю ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ