Справа № 274/5831/25
Провадження №  2/0274/627/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"22" квітня 2026 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого-судді Хуторної І. Ю., розглянувши порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в м. Бердичеві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3252313629/202126 від 08.01.2020 у розмірі 8 772,90 грн та судові витрати.
Короткий виклад доводів позову
На обґрунтування позову ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» зазначило, що 08.01.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3252313629/202126 (договір № 3252313629/202126, кредитний договір № 3252313629/202126), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 3000,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків 1, 85% на добу.
31.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (ТОВ «Гоуфінгоу») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП») було укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» права вимоги за кредитним договором № 3252313629/202126.
03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» права вимоги за кредитним договором № 3252313629/202126.
Відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3252313629/202126 від 08.01.2020, що підлягає стягненню з позичальниці станом на 26.05.2025 становить 8772,90 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту – 3000,00 грн, заборгованість за процентами 5772,90 грн. 
Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідачки.
Відзив на позовну заяву відповідачка не подавала.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 03.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо подання у визначені строки відповідачем відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, витребувано докази про зарахування коштів відповідачеві. 
Відповідачка ухвалу суду отримала 12.12.2025, що доводиться рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відтак, відповідачка, будучи належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, дату та час її розгляду, у визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, до суду не подала.
Ураховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження
Судом установлено, що 08.01.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 , укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 3252313629/202126, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 3000,00 грн шляхом перерахування на рахунок позичальника 4731-21хх-хххх-9445, строком на 30 днів, процентна ставка фіксована 675,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % на добу. Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_1 (а.с. 29-34).
З довідки про ідентифікацію вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 ідентифікована як позичальниця за укладеним договором, оскільки акцептувала, підписавши 08.01.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R40463, направленого на номер телефону (а.с. 20).
Відповідно до повідомлення директора ТОВ «ПрофітГіт» на карту 4731-21хх-хххх-9445 ТОВ «Гоуфінгоу» перераховано 3000,00 грн, призначення платежу - видача кредиту №3252313629/202126 (а.с. 50).
31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, за умовами якого до ТОВ «Сіті Фінанс Груп» перейшло право вимоги грошових коштів до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3252313629/202126 у розмірі 8 772,90 грн (а.с. 19, 36-43).
03.06.2021 між ТОВ «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, згідно якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3252313629/202126. Відповідно ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набув право вимоги грошових коштів від відповідачки у розмірі 8772,90 грн (а.с. 18, 21-24).
Відповідно до складеної ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» виписки з особового рахунка за кредитним договором № 3252313629/202126 ОСОБА_1 нараховано заборгованість у розмірі 8772,90 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 5772,90 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 17).
27.05.2025 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» на адресу ОСОБА_1 направило вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 3252313629/202126 від 08.01.2020, заборгованість за яким становить 8772,90 грн (300,00 грн – сума кредиту, 5772,90 грн –відсотки) (а.с. 16).
Застосовані судом норми права 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз доводів сторін, висновки суду
Оцінивши надані позивачем докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Як вбачається з матеріалів справи договір про надання фінансового кредиту № 3252313629/202126 від 08.01.2020 укладений між первісним кредитором та відповідачкою у електронній формі та недійсним не визнавався. 
Також долученими до позову доказами доведено, що внаслідок послідовного укладення договорів факторингу права вимоги за договором, укладеним між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 № 3252313629/202126 від 08.01.2020 перейшло від ТОВ «ГОУФІНГОУ» до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН».
Відповідачка не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву та не надала доказів про сплату боргу за кредитним договором. 
Визначаючи розмір боргу, який підлягає до стягнення, суд доходить таких висновків.
Наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «ГОУФІНГОУ» (первісний кредитор) покладені на нього зобов`язання за кредитним договором № 3252313629/202126 виконало в повному обсязі, надавши 08.01.2020 відповідачці грошові кошти.
Із наданої позивачем виписки з особового рахунка за кредитним договором № 3252313629/202126 (розрахунок заборгованості) вбачається, що відповідачка не сплатила заборгованість за простроченою сумою кредиту у сумі 3000,00 грн.
Отже, наявні підстави для стягнення боргу за сумою кредиту за кредитним договором № 3252313629/202126 від 08.01.2020 у розмірі 3000,00 грн.
Щодо стягнення боргу за нарахованими процентами, суд зазначає, що позивач не обґрунтував у позовній заяві підстав нарахування боргу за процентами в розмірі 5772,90 грн.
За умовами договору, виходячи із суми наданого кредиту (3000,000 грн), процентної ставки (1,85% в день, починаючи із 4 дня та 0,01 % на добу перші три дні кредитування) та строку кредитування (30 днів), погодженого у графіку розрахунків за кредитом, розмір процентів складає 1499,40 грн.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18)).
Позивач не надав доказів про погодження іншого строку кредитування та не заявляв позовним вимог про стягнення процентів в порядку ст. 625 ЦК України.
До того ж, до позову не долучено розрахунку боргу, складеного первісним кредитором, щоб суд пересвідчився в правильності щоденного нарахування боргу.
Отже заявлена позивачем сума бору за процентами в розмірі 4273,5 грн (5772, 90 грн- 1499,40 грн) необґрунтована, а тому в цій частині в задоволенні позову суд відмовляє.
Всього суд стягує 4499,4 грн боргу, що включає 3000,00 грн боргу за наданим кредитом та 1499,40 грн процентів.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд частково задовольнив позов, із відповідачки на користь позивача слід стягнути 1242,88 грн сплаченого судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, із розрахунку 4499,4 х 2422,40: 8772,90.
Вирішуючи питання про стягнення із відповідач на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу які позивач просить стягнути у розмірі 10500,00 грн, суд доходить таких висновків.
За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір № 11/07/2025 про надання юридичних послуг, укладений 11.07.2025 між адвокатом Пархомчуком С. В. та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (а.с. 25-28); акт про отримання правової допомоги від 10.12.2025 з переліком послуг, що входять до складу правничої допомоги: зустріч та консультацію щодо перспективи врегулювання кредитної заборгованості за договором № 3252313629/202126 від 08.01.2020 – 2000,00 грн, складення та подання до суду позовної заяви - 5000 грн, інші клопотання, заяви до суду - 3000 грн, канцелярські витрати - 500 грн (а.с. 75); рахунок на оплату послуг адвоката та платіжна інструкція кредитового переказу коштів - 10 500 грн (правнича допомога згідно договору про надання правової допомоги від 11.07.2025) (а.с. 76), копію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю серія КС №8096/10 (а.с. 54).
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених частинами другою-третьою статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Так, суд ураховує, що згідно акта прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 на складання позовної заяви було витрачено 2 год та вартість цієї послуги становить 5000,00 грн, на зустріч та консультацію врегулювання спору у судовому порядку була витрачена 1 год та вартість цієї послуги становить 2000,00 грн, на складення клопотань/заяв до суду та інших процесуальних документів було витрачено 1,5 год та вартість цих послуг становить 3000,00 грн.
На переконання суду такі витрати є завищеними, оскільки послуга - вивчення матеріалів справи є складником послуги адвоката - підготовки позовної заяви.
Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат, ураховуючи складність справи, ціну позову, обсяг виконаної адвокатом роботи в контексті критерію реальності адвокатських витрат, керуючись принципами справедливості та верховенства права, зважаючи на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. 
Отже, всього слід стягнути із відповідачки 2242,88 грн судових витрат (1000+1242,88).
Керуючись статтями 133, 141, 258, 259, 263, 268, 279 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» про стягнення заборгованості частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 3252313629/202126 від 08.01.2020 в розмірі 4499 гривень 40 копійок. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» 2242 гривні 88 копійок судових витрат. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ», код ЄДРПОУ 44243120, місцезнаходження: вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, м. Київ, п/і 01042.
відповідачка – ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. Ю. Хуторна