Провадження № 2/211/1390/26 
ЄУН 211/10072/25 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року   м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді – Грубника О.М., за участю секретаря судових засідань Чернявської І.Ю., розглянувши у судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди
В С Т А Н О В И В :
Позивачі звернулися до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2025 року у справі №214/184/25, була доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 850,00 грн., а також стягнуто судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, що 30.12.2024р. о 14:10 год., по вул. Володимира Великого, 9 в м. Кривий Ріг, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «MERSEDES-BENZ E220 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , проявила неуважність в дорожній обстановці, виїжджаючи з вул. Олександра Поля, рухаючись по другорядній дорозі, виїжджаючи на не рівнозначне перехрестя з круговим рухом, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1. ПДР України, не надала дорогу та скоїла зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі вул. Володимира Великого. В наслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим було завдано матеріальні збитки. Вартість матеріальної шкоди, заподіяною відповідачкою в повному обсязі була компенсована, тому претензій по матеріальній шкоді до відповідачки позивачі не мають. Враховуючи вказані обставини, позивачі просять стягнути з відповідачки компенсацію за моральну шкоду, яку позивачі оцінюють в загльному розмірі 15000,00 грн.
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін по справі в судовому засіданні.
У судове засідання позивачі не з`явились, проте надали до суду заяву, у якій просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та наполягають на задоволенні позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_3 скористалася правом подання відзиву на позовну заяву та 08 грудня 2025 року судом отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначає, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди, а також розмір такого відшкодування повністю суперечить вимогам розумності та справедливості. Також подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі, позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Беручи до уваги вимоги ч.ч. 1,3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2025 року у справі №214/184/25, була доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 850,00 грн., а також стягнуто судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн. Постанова суду не оскаржена та набрала законної сили.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_2 .
В момент ДТП належним позивачці автомобілем керував ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП, яка сталася з провини відповідача ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_4 , як власнику майна, була завдана майнова шкода. Вартість матеріальної шкоди, заподіяною відповідачкою в повному обсязі була компенсована, тому претензій по матеріальній шкоді до відповідачки позивачі не мають. Враховуючи вказані обставини, позивачі просять стягнути з відповідачки компенсацію за моральну шкоду.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 № ETS N 009 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ч.3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Таким чином, знищення та пошкодження належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку із цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.
Згідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини;2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як зазначено в ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказовий процес у цивільному судочинстві є важливим для вирішення кожної справи і загальнообов`язковим, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.
Належність та допустимість доказів визначають ст. ст.77,78 ЦПК України.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За приписами ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.3,10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач ОСОБА_1 , посилався на значні душевні страждання, страх у момент ДТП. Раптове зіткнення на перехресті спричинило психологічний шок, позивач довго не мій прийти до тями. Ця пригода створила багато незручностей для його сім`ї, порушила звичайний ритм життя. Маючи родичів та друзів за межами міста, позивач був позбавлений можливості пересуватися до них на автомобілі. Після ДТП позивач не мав можливості добиратися на роботу на автомобілі. Виходячи із вищевикладеного, позивач просить суд стягнути із відповідача моральну шкоду, яку оцінює у 5000,00 грн.
В обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач ОСОБА_2 , посилається на значні душевні страждання після ДТП у зв`язку із значними пошкодженнями її майна – автомобіля, який до моменту ДТП знаходився в дуже хорошому технічному стані. Моральні страждання тривали довгий період, так як коштів на ремонт автомобіля не було, а винна сторона навіть не цікавилась цим питанням. При визначенні розміру моральної шкоди позивач виходить із обставин, при яких була заподіяна шкода, поведінки відповідача, характер і тривалість переживань, часу і зусиль, необхідних для відновлення душевного стану і спокою. Розмір моральної шкоди з врахуванням вимоги розумності і справедливості, в умовах байдужості відповідача щодо відшкодування збитків, позивач оцінює у 10000,00 грн.
Позивачі зверталися до відповідачки з пропозицією відшкодування моральної шкоди без судового позову, але ніякої відповіді від ОСОБА_3 не отримали.
Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачам завдано моральної шкоди, вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в житті позивачів негативних наслідків та зниження якості їх життя, що пов`язано з пошкодженням належного майна, однак, разом з тим суд приходить до висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 з 5000,00 грн. до 2500,00 грн., ОСОБА_2 з 10000,00 грн. до 5000,00 грн. Вказаний розмір відшкодування, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості та є більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено в ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених судових витрат позивачі додали до позовної заяви: квитанцію до платіжної інструкції № 14 про сплату судового збору в загальній сумі 2422,40 грн., договір про надання правової допомоги від 09 серпня 2025 року № 99, укладений між адвокатом Цепелєвим Ю.М. та ОСОБА_1 , проте, позовна заява не містить акту виконаних робіт, детального опису наданих адвокатом послуг на суму 2000,00 грн. та квитанції на підтвердження сплати цих послуг на суму 2000,00 грн. відповідно. До позовної заяви позивачі додають скріншот-квитанцію про електронний переказ на карту грошової суми у розмірі 2015,00 грн., що не є належним доказом оплати юридичних послуг для позивачів. За таких умов суд відмовляє позивачам у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу у розмирі 2000,00 грн.
Крім того, ч.1 ст.141 ЦПК України визначає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у загальному розмірі 1211,20 грн. (2422,40 грн. (розмір судових витрат) х 7500,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / 15000 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,13,76-81,141, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2500,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду завдану внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя          О.М.Грубник