КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 371/1548/25
провадження № 33/824/1743/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 
за участі ОСОБА_1 
прокурора Грушковського В. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 03 лютого 2026 року в складі судді Геліч Т.В., у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу №4026 про вчинення директором КП «Миронівка-тепло» Миронівської міської ради ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка-тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, в порушення вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган управління - Миронівську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 12.03.2024 № 11 «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1 000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколу №4027 про вчинення директором КП «Миронівка-тепло» Миронівської міської ради ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка-тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, 12.03.2024 , перебуваючи у приміщенні КП ММР «Миронівка-тепло» за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Миронівка, вул. Захисників України, 65, підписав наказ від 12.03.2024 №11 «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1 000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколу №4028 про вчинення директором КП «Миронівка-тепло» Миронівської міської ради ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка-тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, в порушення вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган управління - Миронівську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 14.03.2025 № 9к «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1 000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколу №4029 про вчинення директором КП «Миронівка-тепло» Миронівської міської ради ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка-тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, 14.03.2025, перебуваючи у приміщенні КП ММР «Миронівка-тепло» за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Миронівка, вул. Захисників України, 65, підписав наказ від 14.03.2025 №9к «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1 000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Постановою Миронівського районного суду Київської області від 03 лютого 2026 року об`єднано в одне провадження справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1548/25, справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1549/25, справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1550/25 та справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1551/25. Об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний номер 371/1548/25, номер провадження 3/371/22/26.
ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та на підставі приписів ч.2 ст. 36 КУпАП піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 гривень.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 видав два накази щодо виплати собі премії, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а також не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів як Національне агентство з питань запобігання корупції, так і Миронівську міську раду. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП. Доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів. Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення судом не встановлено. 
Суд зазначив, що згідно з приписами ст. 23 КУпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
13.02.2026 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 03 лютого 2026 року та закрити провадження у справі. 
Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та істотне порушення норм процесуального права. 
Суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально. В оскаржуваній постанові зазначено, що обставин, які пом`якшують відповідальність судом не встановлено. Цей висновок прямо суперечить матеріалам справи та наданим ним запереченням. 
Суд проігнорував той факт, що накази № 11 від 12.03.2024 та № 9к від 14.03.2025 стосувалися преміювання всього трудового колективу (24 працівники) до професійного свята, а не були рішенням про індивідуальне збагачення директора.
Ним було добровільно відшкодовано підприємству нараховані кошти у повному обсязі (загальна сума 2 540,94 грн), що підтверджується Наказом № 65 від 17.10.2025, який був долучений до матеріалів справи.
Згідно з п. 2 ст. 34 КУпАП добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди є обставиною, що пом`якшує відповідальність. Суд, всупереч вимогам закону, не надав оцінки цьому факту і безпідставно зазначив про відсутність пом`якшуючих обставин, що свідчить про упередженість та неповноту судового розгляду. 
Вважає, що суд першої інстанції мав усі законні підстави для застосування ст. 22 КУпАП, згідно з якою при малозначності вчиненого правопорушення орган може звільнити порушника від відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Правопорушення за ст. 172-7 КУпАП не входить до переліку винятків, зазначений у примітці до ст. 22 КУпАП, на які не поширюються можливість звільнення від відповідальності. 
Враховуючи, що: шкода суспільним інтересам відсутня (кошти повернуті); сума премій (близько 2 000 грн «на руки») є незначною у порівнянні з розміром накладеного штрафу та судових витрат; діяння носило процедурний характер в рамках колективного заохочення, незастосування судом ст. 22 КУпАП призвело до ухвалення несправедливого рішення, яке не відповідає меті адміністративного стягнення (виховання особи), а перетворюється на каральний інструмент. 
Застосоване стягнення є явно неспівмірним характеру вчиненого діяння (малозначного за своєю суттю) та розміру предмета порушення. Враховуючи повернення коштів, відсутність збитків та колективний характер преміювання, суд мав усі підстави для визнання діяння малозначним, а не для застосування каральних заходів, що перевищують суму порушення в рази. 
Судом першої інстанції порушено конституційний принцип індивідуалізації відповідальності та пропорційності, застосовавши шаблонний підхід. 
Накладення штрафу у розмірі 3 400 грн, сплата судового збору та внесення відомостей до Реєстру корупціонерів за процедурне порушення при виплаті 2 000 грн (які повернуті) є непропорційним втручанням у права особи. Як зазначив ЄСПЛ у справі «Ситник проти України», внесення до Реєстру порушників має серйозні наслідки для репутації та приватного життя, а тому має застосовуватися лише за співмірні порушення. Суд не обґрунтував, чому саме такий суворий захід є необхідним у демократичному суспільстві за даних обставин. 
Посилається на порушення судом першої інстанції засад змагальності сторін та права на вмотивоване судове рішенні. Судом проігноровано докази добровільного відшкодування нарахованих коштів, а саме наказ №65 від 17.10.2025 та розрахунковий листок, які підтверджували, що шкоду усунуто. 
Суд першої інстанції не навів жодного контраргументу щодо наведених в його клопотанні доводів про: відсутність складу правопорушення через колективний характер преміювання (премію отримали 24 особи, а не лише він), що виключає конфлікт між приватним та публічним інтересом; порушення принципу «якості закону» (ст. 7 Конвенції), оскільки законодавство не дає чіткої інструкції керівнику в ситуації колективного святкового преміювання; малозначності діяння з огляду на процедурний характер порушення та відсутність збитків.
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. 
Прокурор Грушковський В. Ю. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; 
приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи директором КП Миронівської міської ради «Миронівка-тепло», видав наказ №11 від 12.03.2024 «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення». 
За змістом вказаного наказу, з метою відзначення Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення, встановленого Указом Президента України від 15.02.1994 №46/94, що відзначається 17 березня 2024 року, нагороджено грошовими преміями працівників Комунального підприємства Миронівської міської ради «Миронівка-тепло» з нагоди професійного свята - Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення за рахунок коштів фонду оплати праці згідно списку, що додається. 
До вказаного наказу додано список з 24 працівників Комунального підприємства Миронівської міської ради «Миронівка-тепло», та встановлено розмір премії : 7 особам, в тому числі ОСОБА_1 - 1 000 грн; решті - по 500 грн.
Крім цього, ОСОБА_1 , будучи директором КП Миронівської міської ради «Миронівка-тепло», видав наказ №9к від 14.03.2025 «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення». 
За змістом вказаного наказу, з метою відзначення Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення, встановленого Указом Президента України від 15.02.1994 №46/94, що відзначається 16 березня 2024 року, нагороджено грошовими преміями в розмірі 1 000 грн за вирахуванням податків працівників Комунального підприємства Миронівської міської ради «Миронівка-тепло» з нагоди професійного свята - Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення за рахунок коштів фонду оплати праці. 
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», підписавши накази про нагородження грошовими преміями працівників підприємства до професійного свята, в тому числі нагороджуючи премією і себе, розмір якої було встановлено на його розсуд, постав себе в ситуацію реального конфлікту інтересів, за якої він був зобов`язаний повідомити про це визначений законом орган управління - Миронівську міську раду, проте цього не зробив. 
Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ч. 1 ст. 172-7 КУпАП).
Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).
Доводи ОСОБА_1 про те, що премію отримав весь трудовий колектив, а не тільки він, не спростовує висновок суду першої інстанції про те, що останній приймав рішення про власне преміювання в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки ні Колективним договором, ні укладеним з ним Контрактом, ні Положеннями про преміювання не було визначено розмір премії керівнику підприємства до свят, що свідчить про те, що останній, маючи дискреційні повноваження, вирішив власний приватний майновий інтерес, встановивши конкретний розмір премії для себе без узгодження такого розміру з органом управління - Миронівською міською радою. 
Формулювання ст. 172-7 КУпАП дозволяло ОСОБА_1 як керівнику підприємства передбачити, що видання ним наказу про колективну премію до професійного свята, який включав також положення про премію особисто для нього, розмір якої не було попередньо визначено органом управління, може бути розцінено як прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. 
Крім цього, відповідно до ч. 5, 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону. Якщо особа отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона звільняється від відповідальності, якщо у діях, щодо яких вона зверталася за роз`ясненням пізніше було виявлено конфлікт інтересів.
Таким правом ОСОБА_1 перед прийняттям рішення про видачу наказу про преміювання себе до свят не скористався. 
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі 22 КУпАП .
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Водночас, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції не врахував обставини, за яких було скоєне дане правопорушення, відсутність будь-яких негативних наслідків для комунального підприємства, територіальної громади чи держави з огляду на видачу 2 наказів про преміювання до професійного свята трудового колективу, частиною якого є також керівник, добровільне повернення сум отриманих пенсій, загальний розмір яких не перевищував 2 000 грн, а також те, що внесення даних особи до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, не відповідатиме ані тяжкості скоєного правопорушення ані законній меті, яку переслідує застосування стягнення і покладе на особу надмірний індивідуальний тягар. 
Враховуючи дані особи-правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, характер та обставини правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, що на думку апеляційного суду, суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння, апеляційний суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.
Апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині призначення покарання із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Миронівського районного суду Київської області від 03 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, скасувати.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням. 
Провадження у справі закрити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк