КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5074/25
Провадження № 2-о/488/34/26 р.

РІШЕННЯ
Іменем України   

18.03.2026 року      м. Миколаїв 

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,
присяжних - Мельниченко Т.В. та Полковниченко Л.Г.,
за участю секретаря - Гейко І.О.,
заявника - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про оголошення особи померлою, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , -
Встановив:

Заявник - ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_3 є його рідним неповнорідним братом. У зв`язку з мобілізацією останній проходив військову службу у складі 3 батальйону, 9 роти військової частини НОМЕР_1 на посаді навідника БТР.
Згідно зі сповіщенням №88 та наказом командира в/ч НОМЕР_1 №3362 від 09.06.2024 р., солдат ОСОБА_3 зник безвісти 08 липня 2022 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Богородичне Донецької області під час ворожого вогневого ураження.
За матеріалами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 окоп самовільно не покидав, серед загиблих, поранених чи полонених (за офіційними списками) не значиться. Свідки, які б бачили момент загибелі, відсутні. З 07.07.2022 року зв`язок із ним втрачено.
З часу зникнення ОСОБА_3 минуло понад три роки, відомості про його місцезнаходження відсутні, на зв`язок він не виходив, що свідчить про його тривалу безвісну відсутність.
За таких обставин заявник вважає, що є достатні підстави припускати загибель його брата під час виконання бойового завдання, та просить суд оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.
Заявник просить визначити днем смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем смерті - населений пункт Богородичне Донецької області, де він зник безвісти під час виконання бойового завдання, пов`язаного із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Правовою метою оголошення померлим заявник зазначає необхідність державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть, реалізацію права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а також оформлення спадщини, що залишилась після його смерті.

В судовому засіданні заявник вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від них не надходило, причина їх неявки суду не відома.
Враховуючи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
За такого, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб за наявними в матеріалах справи доказами. 
Суд, заслухавши пояснення заявника та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення юридичної невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було звернуто увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи.
Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. 
Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно частин третьої-четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Як вбачається з постанови Верховного суду у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) від 28 лютого 2024 року за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заявник просить суд оголосити померлим його брата - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 08 липня 2022 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Богородичне Донецької області.
При цьому заявник просить визначити днем смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто день його ймовірної загибелі, а місцем смерті - населений пункт Богородичне Донецької області.
Зазначене обґрунтовується тим, що зникнення останнього відбулося за обставин, які загрожували його життю, під час безпосередньої участі у бойових діях, а також тривалою відсутністю будь-яких відомостей про його місцезнаходження.
Надані заявником докази у своїй сукупності не містять беззаперечних підтверджень факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про його загибель за обставин, що загрожували життю, та підтверджені наданими доказами.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 258, 263-265, 293, 294 ЦПК України, суд, - 
Вирішив:

Заяву - задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зник безвісти 08 липня 2022 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Богородичне Донецької області.
Визначити днем смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Місцем смерті ОСОБА_3 визначити населений пункт Богородичне Донецької області, де він зник безвісти під час виконання бойового завдання, пов`язаного із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:
Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Миколаїв ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса), ЄДРПОУ-23041148 адреса: вул. Шосейна, буд. 11 м. Миколаїв, 54029.
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя  Л.І. Селіщева