12.02.2026 Справа № 756/15840/25

Унікальний номер 756/15840/25
Провадження номер 2/756/1657/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

12 лютого 2026 року     м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді -   Белоконної І.В.,
за участі секретаря -   Погорелової В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13201,10 грн та судових витрат.
В обгрунтування позову зазначено, що 19.03.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 103580194, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 105 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 13201,10 грн, яка складається з: 3804,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8547,10 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 850,00 грн - комісія.
25.09.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу № 25092024, за умовами якого ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» отримало право грошової вимоги до боржниківТОВ «МІЛОАН» в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024.
Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» просить стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 19.03.2024 між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит № 103580194, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 105 днів і складається з пільгового та поточного періодів.
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачу кредиту та завершується 03.04.2024 (п. 1.3.1 договору).
Поточний період складає 90 днів, що настає з дати наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.07.2024 (п. 1.3.2 договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1575,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору).
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 10350,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору).
Згідно п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту становить 850,00 грн, яка нараховується за ставкою 17 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1 договору).
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» № 1466/14-02 від 14.02.2025, 19.03.2024 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн.
25.09.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено Договір факторингу № 25092024, за умовами якого ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» отримало право грошової вимоги до боржниківТОВ «МІЛОАН» в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024.
Вказаний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024.
Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору, а також положень чинного законодавства свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024 становить 13201,10 грн, яка складається з: 3804,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8547,10 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 850,00 грн - комісія.
Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром її нарахування, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
З огляду на те, що кредитний договір укладений 23.01.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд приходить до висновку, що умови укладеного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені п. 1.5.2, п. 1.5.3 Договору про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024, в розмірі 2,10 % щоденно (протягом пільгового періоду) та 2,30 % щодення (протягом поточного періоду), згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «про споживче кредитування» є нікчемними.
Суд розраховує заборгованість за відсотками за укладеним між стронами Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024, виходячи із встановленої ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»  максимальної денної процентної ставки 1 %, а тому за весь період користування кредитними коштами, розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 5250,00 грн (5000,00х1 %х105 днів).
З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024 у розмірі 9904,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3804,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 5250,00 грн та комісії у розмірі 850,00 грн.
З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1817,38 грн (9904,00 х 2422,40 ?13201,10 ).
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У зв`язку з чим, враховуючи співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд уважає правильним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 81, 89, 133, 137, 141, 263-265,280-282 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (ЄДРПОУ - 41240530, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. М. Грушевського, 10) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103580194 від 19.03.2024 у розмірі 9904 (дев`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 00 копійок, судовий збір у розмірі 1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) гривень 38 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
У іншій частині позовних вимог та судових витрат - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя   І.В. Белоконна