Справа № 503/279/25
Провадження №3/503/18/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Кодима
Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №245501 від 13.02.2025 року ОСОБА_1 13.02.2025 року о 09 годині 55 хвилин в м. Кодима по вул. Івана Авеличева, 65, керував автомобілем «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager» ARSC-0116, з показником огляду 0,58 промілє. Від проходження додаткового огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у спосіб надсилання sms-повідомлення на вказаний у матеріалах справи телефонний номер.
Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаній демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи вищевикладені обставини, така процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розцінюється як спроба уникнення адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 цього ж Кодексу присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
У зв`язку з цим, вважаю за можливе розглянути дану справу у відсутність ОСОБА_1 , що за таких обставин, його права та законні інтереси жодним чином не будуть порушені.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення - керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння. Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.
Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.
Відповідно до п. 27 Постанови №14 Пленуму ВерховногоСуду Українивід 23.12.2005року «Пропрактику застосуваннясудами Українизаконодавства усправах продеякі злочинипроти безпекидорожнього рухута експлуатаціїтранспорту,а такожпро адміністративніправопорушення натранспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, для того, щоб виявити правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.
Відповідно до частини другої ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.
Однак, на відеозаписі, долученому до протоколу в якості доказу, поліцейські не оголосили ОСОБА_1 причину зупинки, що є обов`язковою умовою. З самого відеозапису не вбачається порушення водієм транспортного засобу будь-яких правил дорожнього руху.
Відсутність чіткого пояснення підстав для зупинки є порушенням прав водія та ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції.
За таких обставин проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не тягне настання наслідків, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (даліполіцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Натомість, з наданих суду відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі мав ознаки алкогольного сп`яніння, визначених п.3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що надавало б поліцейським право проводити його огляд на визначення стану сп`яніння. До того ж, ОСОБА_1 на запитання працівників поліції, відповів, що перед тим, як сісти за кермо автомобіля, не вживав алкогольні напої. 
Крім того, при складанні протоколу співробітниками поліції правопорушнику повинні бути роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що має бути відмітка в протоколі, де ставиться підпис порушника в підтвердження ознайомлення з правами, також на підтвердження цього має бути пояснення свідків або відеозапис.
Разом з тим, на відеозаписі не зафіксоване роз`яснення ОСОБА_1 його прав, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачених ст. 268 КУпАП, положення статті 63 Конституції України.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 252, 280, 283, 284, 247 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративніправопорушення - закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя Т.О.Калашнікова