Справа №295/15115/25
Категорія 35
2/295/575/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
судді – Зосименко О.М.,
при секретарі – Хінцинській В.Б., 
за участі позивача - ОСОБА_1 
представника позивача – ОСОБА_2 
представника відповідача – Яхьяєва Д.Н.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України», третя особа – ОСОБА_3 , про зміну договору розподілу природного газу та розподіл особового рахунку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України», третя особа – ОСОБА_3 , в якому просила суд постановити рішення про зміну договору розподілу природного газу від 01.09. 2023 року, укладеного між нею та відповідачем особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритого відповідачем за адресою АДРЕСА_1 на її ім`я, між двома співвласниками (позивачем та ОСОБА_3 ); зобов`язати відповідача провести розподіл особового рахунку НОМЕР_1 , відкритого ТОВ « Газорозподільні мережі України» на її ім`я на два окремі особові рахунки ( на позивача та на ім`я ОСОБА_3 . 
В обгругтування позову вказала, що вона та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 в рівних частинах, а саме по у кожного та оскільки інший співвласник не сплачує за послугу розподілу природного газу виникла необхідність в розподілу особового рахунку який був оформлений на позивача до успадкування третьою особою частини квартири.
У відзиві на позов товариство заперечило щодо заявлених позовних вимог, вказавши, що Типовий договір розподілу природного газу є двохстороннім договором приєднання, який укладається з кожним із споживачів окремо, та без можливості внесення змін з ініціативи останнього та оскільки належна частка позивача та третьої особи в квартирі не виділено їм в натурі, тому неможна здійснити розподіл особового рахунку. 
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача заперечив щодо заявлених вимог. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №468811954 від 18.03.2026р. Особовий рахунок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , ЕІС-код 56ХМ11F15547753С, що не заперечувалося сторонами у справі.
Іншим співвласником частини даної квартири стала ОСОБА_3 за якою зареєстровано право власності на частину квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2024р., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №468811954 від 18.03.2026р.
В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що частки у власності співвласникам не виділено в натурі, перебувають в загальному користуванні та угода про порядок користування відсутня.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно зі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За змістом ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Пунктом 10 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, передбачено порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.
Разом із тим, вирішити питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні.
Системний аналіз зазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні. Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20.01.2020 року у справі № 711/8946/18. 
Разом з тим, Відповідно до п. 2 гл. 1 розділу VI Кодексу газорозподільної системи: «Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу.
Відповідно до п. 1 ст. 634 Цивільного Кодексу України: «Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін У формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору». 
Отже, для розподілу особового рахунку у відносинах з питань оплати з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України» існує необхідність у виділені кожним із співвласником квартири своєї частки в натурі для можливості укладення кожним із споживачів договору розподілу природного газу що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу.
Таким чином, встановивши що належні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частки у квартирі АДРЕСА_2 не виділено в натурі, суд дійшов висновку про відсутність можливості відкрити окремий особовий рахунок позивачу для сплати за отримані послуги, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
На підставі ст.ст. 16, 321, 356, 358, 360, 369 ЦК України, ст.ст. 162, 179 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141,263-265 ЦПК України, суд, 

ухвалив:
У задоволенні позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення буде виготовлено 15.04.2026 року.

Суддя О.М. Зосименко