КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 357/13634/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6454/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Державний нотаріус другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко Інна Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року, ухваленого під головуванням судді Орєхова О.І.,-

встановив:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Позивач просив визначити йому додатковий строк терміном в три місяці для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем.
В травні 2025 року позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до другої Білоцерківської державної нотаріальної контори. 
25 червня 2025 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. повідомлено позивача про пропуск визначеного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
ОСОБА_1 зазначає, що він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через його необізнаність щодо визначеного строку для подання такої заяви.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
На адресу Київського апеляційного суду від Білоцерківської міської ради надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника  ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними та не можуть бути визнані судом об`єктивними та непереборними труднощами для прийняття спадщини у встановленому порядку.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 червня 2025 року.
ОСОБА_1 зазначає, що в травні 2025 року звернувся до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.
26 травня 2025 року за № 1389/01-16 позивачу надано роз`яснення про пропуск встановленого строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 . Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилася.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що через його необізнаність щодо визначеного строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач не звертався до нотаріуса із такою заявою. ОСОБА_1 вважав, що він як спадкоємець першої черги прийняв спадщину автоматично, оскільки проживав поруч із матір`ю на день її смерті.
Позивач зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 , а його мати проживала у кв. АДРЕСА_2 .
Згідно положень ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20.
Так,  ОСОБА_1 зазначав, що ним пропущено строк для прийняття спадщини через його необізнаність щодо визначеного строку для подання такої заяви. 
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказав, що про смерть матері не знав, між ними існували напружені відносини та протягом останнього часу вони зв`язку не підтримували.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщинипозивачем до суду не надано, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що визначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме через необізнаність про смерть матері ОСОБА_2 та необізнаність щодо встановленого строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - не є поважними.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження того, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені позивачем причини не можуть бути визнані поважними, вказані причини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення спадкоємцем відповідних дій. 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 листопада 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 18 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко