ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21356/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
секретар судового засідання Кононенко А.М. 
за участю представника позивача Мадалиць В.В.
представника відповідача Фіцай Я.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 року (головуючий суддя Горбалінський В.В., повний текст 08.10.2025 року) 
в адміністративній справі №160/21356/25 за позовом Обслуговуючого кооперативу "Автогаражний кооператив "ДНІПРО" до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Обслуговуючий кооператив "Автогаражний кооператив "ДНІПРО" звернувся 23.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, просив:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №0046950702 від 27.01.2025 року, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову зазначено, що контролюючим органом безпідставно обраховано позивачу грошове зобов`язання та штрафні санкції за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктами нежитлової нерухомості (гаражами), які протягом періоду, що перевірявся, не були у власності позивача. Також позивач зауважив, що з 1991 року по 20.06.2007 року діяв Закон України «Про власність», згідно якого, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Позивач зауважив, що оскільки, всі члени кооперативу внесли свої пайові внески під час дії Закону України «Про власність» та до впровадження Закону України 2Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 року №402-VII, а отже є власниками своїх гаражних боксів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення №0046950702 від 27.01.2025 року, прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати в розмірі 55280грн.
Не погодився з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що позивачем починаючи з листопаду 2019 року не нараховувало та не сплачувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти оподаткування, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 2389043,99 грн. за об`єктами нерухомого майна з реєстраційними номерами об`єкта нерухомого майна: 20902330 та 2360503212101 та які знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Рогольова, 14. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні учасники справи підтримали свої позиції щодо рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» є платником податків та перебуває на податковому обліку з 14.02.1995 року в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Головним управління ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову перевірку Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» щодо дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2019 року по 30.09.2024 року.
Внаслідок проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт №3894/04-36-07-02/23066482 від 06.12.2024 року.
На підставі зазначеного акту Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено податкове повідомлення-рішення:
- №0046950702 від 27.01.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне земельної ділянки, на загальну суму 2712626,21 грн (податкове зобов`язання – 2 389 043,99 грн, штрафні санкції – 323 582,22 грн).
Позивач вважає протиправним зазначене податкове повідомлення-рішення.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп.266.1.1, 266.1.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі;
Згідно пп.266.3.1, 266.3.3 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Підпунктом 266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
В силу пп.266.8.1, 266.8.2 п.266.8 ст.266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Згідно пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Матеріалами справи підтверджується, що в ході перевірки контролюючим органом встановлено, що в періоді, що перевірявся Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» був власником наступних об`єктів нерухомого майна та споруд:
1) за адресою м. Дніпро, вул. Рогольова, 14: автогаражний комплекс літ. А-8:
- на І поверсі прим. №1 поз. 2-11, 13-16, 18, 20, 21, 23-27, 30, 32, 34, 37-42, приміщення I-IV;
- на ІІ поверсі прим. №2 поз. 1, 3-8, 10-22, 24-26, 30-35, 37-39, приміщення І-V;
- на ІІІ поверсі прим. №3 поз. 1-5, 7-13, 15-19, 21-26, 28-41, приміщення І-V;
- на ІV поверсі прим. №4 поз. 1-14, 16-22, 24, 25, 27-30, 32-40, приміщення І-V;
- на V поверсі прим. №5 поз. 1-22, 24-38, приміщення І-V;
- на VІ поверсі прим. №6 поз.1-19, 21-34, приміщення І-ІV, загальною площею 8986,1 кв.м.
2) за адресою м. Дніпро, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО», гараж 6 -16:
- 6-16 гараж, загальною площею 19 кв.м.
В подальшому в ході проведеної документальної позапланової перевірки були встановлені наступні порушення:
1) п.266.1, п.266.2, п.266.3, п.266.4, п.266.5, п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 2389043,99 грн., у тому числі:
- за 2019 рік на суму 62498,33 грн. (в т.ч. 4 кв. 2019 р. (листопад, грудень) 62498,33 грн.;
- за 2020 рік на суму 389045,71 грн. (в т.ч. 1 кв. 2020 р. 70735,58 грн., 2 кв. 2020 р. 106103,38 грн., 3 кв. 2020 р. 106103,38 грн., 4 кв. 2020 р. 106103,38 грн.);
- за 2021 рік на суму 540021,00 грн. (в т.ч. 1 кв. 2021 р. 134791,50 грн., 2 кв. 2021 р. 135076,50 грн., 3 кв. 2021 р. 135076,50 грн., 4 кв. 2021 р. 135076,50 грн.);
- за 2022 рік на суму 585331,50 грн. (в т.ч. 1 кв. 2022 р. 146332,88 грн., 2 кв. 2022 р. - 146332,88 грн., 3 кв. 2022 р. - 146332,88 грн., 4 кв. 2022 р. - 146332,88 грн.);
- за 2023 рік на суму 452506,28 грн. (в т.ч. 1 кв. 2023 р. 113126,57 грн., 2 кв. 2023 р. - 113126,57 грн., 3 кв. 2023 р. - 113126,57 грн., 4 кв.2023 р. - 113126,57 грн.);
- за період з 01.01.2024 року по 30.09.2024 року на суму 359641,18 грн. (в т.ч. 1 кв. 2024 р. 119880,39 грн., 2 кв. 2024 р. - 119880,39 грн., 3 кв.2024 р. - 119880,39 грн.).;
2) пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1, п.49.2 ст.49, пп.26.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті якого не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до контролюючого органу за 2019-2024 роки у зв`язку з наявністю об`єктів оподаткування, а саме: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 20902330 та 2360503212101.
Податковим органом обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виходячи з наступної площі об`єктів нежитлової нерухомості, а саме: 9005,1 кв.м.
Позивач вважає, що контролюючим органом було не вірно визначено базу оподаткування, оскільки протягом означених періодів власниками гаражів було оформлено право власності на їх гаражі, тому відповідно площа нежитлової нерухомості, в тому числі гаражів, які перебували у власності Обслуговуючого кооператива «Автогаражний кооператив „ДНІПРО» протягом перевіряємого періоду зменшилася, а відповідно зменшилась і база оподаткування для позивача.
Отже спірним у даному випадку є визначення бази оподаткування, яка слугувала підставою для нарахування позивачу грошового зобов`язання спірним податковим повідомлення-рішенням.
Слід зазначити, що об`єкти нерухомого майна, а саме: гаражі, протягом періоду, що перевірявся не перебували у власності Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив „ДНІПРО»:
1) на І поверсі прим. №1 поз.:
- №2 (площею 18.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.03.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №5 (площею 26.6 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.11.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №8 (площею 19.4 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №9 (площею 19.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №10 (площею 19.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №11 (площею 19.4 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02.02.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №16 (площею 23.2 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.11.2019 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №23 (площею 27 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.03.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №26 (площею 19.7 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.03.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №37 (площею 26.9 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.10.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
2) на ІІ поверсі прим. №2 поз.:
- №5 (площею 19.6 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №6 (площею 19.4 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №12 (площею 22.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.12.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №24 (площею 19.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.06.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №30 (площею 19.9 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.12.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
3) на ІІІ поверсі прим. №3 поз.:
- №10 (площею 19.6 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.10.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №12 (площею 23.3 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.10.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №21 (площею 30.4 кв.м.), відповідно до Свідоцтва про право власності 19.10.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №22 (площею 27.4 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 02.04.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №23 (площею 19.6 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 19.01.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №30, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно 17.06.2010 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №36 (площею 26.9 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.09.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
4) на ІV поверсі прим. №4 поз.:
- №3 (площею 20.1 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 12.09.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №4 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №12 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №21 (площею 30.4 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.04.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №22 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №28 (площею 19.5 кв.м.), відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.10.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №32 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.06.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №34 (площею 19.7 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.05.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №35 (площею 19.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.07.2010 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
5) на V поверсі прим. №5 поз.:
- №5 (площею 20.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.05.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №12 (площею 23.7 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.02.2024 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №13 (площею 32.4 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.09.2021 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №14 (площею 19.2 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 13.09.2021 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №16 (площею 23.5 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 16.05.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №30 (площею 20.3 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.08.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №33 (площею 20.9 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 11.12.2015 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою ;
- №34 (площею 20.8 кв.м.), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №36 (площею 27.5 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.01.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
6) на VІ поверсі прим. №6 поз.:
- №2 (площею 20.8 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 28.07.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №7 (площею 19.5 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.10.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №17 (площею 28 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 16.03.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №26 (площею 20.2 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 21.04.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №27 (площею 20.7 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.04.2014 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №28 (площею 19.2 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 29.11.2023 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою;
- №30 (площею 20.8 кв.м.) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.07.2022 року здійснено державну реєстрацію права власності вказаного гаражу за іншою особою.
Доказів перереєстрації права власності вищенаведених об`єктів нерухомого майна за позивачем протягом періоду, що перевірявся матеріали справи не місять (відповідачем до суду не надано).
Судом досліджено технічний паспорт на громадський будинок Автогаражний комплекс «Автогаражний кооператив «Дніпро» обслуговуючий кооператив та встановлено, що об`єкти нерухомого майна за адресою м. Дніпро, вул. Рогольова, 14: 
автогаражний комплекс літ. А-8: 
на І поверсі прим. №1 поз. 2-11, 13-16, 18, 20, 21, 23-27, 30, 32, 34, 37-42, приміщення I-IV; 
на ІІ поверсі прим. №2 поз. 1, 3-8, 10-22, 24-26, 30-35, 37-39, приміщення І-V; 
на ІІІ поверсі прим. №3 поз. 1-5, 7-13, 15-19, 21-26, 28-41, приміщення І-V; 
на ІV поверсі прим. №4 поз. 1-14, 16-22, 24, 25, 27-30, 32-40, приміщення І-V; 
на V поверсі прим. №5 поз. 1-22, 24-38, приміщення І-V; 
на VІ поверсі прим. №6 поз.1-19, 21-34, приміщення І-ІV, загальною площею 8986,1 кв.м; 2) за адресою м. Дніпро, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив „ДНІПРО», гараж 6 -16: 6-16 гараж, загальною площею 19 кв.м. станом на 08.04.2011 року були віднесені в цілому до об`єкта нерухомого майна Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив ДНІПРО» за яким в подальшому відповідачем було визначено позивачу базу оподаткування.
При цьому, акт перевірки не містить встановлених контролюючим органом вищенаведених обставин, також не містить посилання на документи, з яких контролюючий орган дійшов висновку, що вищенаведені об`єкти нежитлової нерухомості належать позивачу на праві власності.
Слід взяти до уваги, що п.4 Порядку подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №476 від 31.05.2012 року, Мін`юст подає ДПС відомості про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів, із зазначенням прізвища, власного імені та по батькові (за наявності) фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера та коду адміністративно-територіальної одиниці, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Аналіз вищенаведеного порядку дає підстави для висновку, що у контролюючого органу наявні відомості про об`єкти нежитлової нерухомості, які протягом періоду, що перевірявся не перебували у власності позивача, проте, фактично були віднесені відповідачем до власності позивача.
Отже, контролюючому органу було достеменно відомо про реальний розмір об`єктів нежитлової нерухомості позивача під час проведення перевірки, що свідчить про безпідставність включення до бази оподаткування площі об`єктів нежитлової нерухомості, які належать іншим особам.
В свою чергу платник податків в даному випадку не наділений повноваженнями та не зобов`язаний надавати контролюючому органу документи або інші відомості на підтвердження перереєстрації права власності на об`єкти нерухомості на інших осіб, оскільки фактично вказані відомості Державна податкова служба України самостійно отримує від Міністерства юстиції України відповідно до Порядку подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №476 від 31.05.2012 року.
Таким чином, контролюючим органом безпідставно обраховано позивачу грошове зобов`язання та штрафні санкції за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктами нежитлової нерухомості, які протягом періоду, що перевірявся, не перебували у власності позивача.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Сталою є позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. 
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. 
І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі №826/6528/18, від 10.04.2020 року у справі №819/330/18, від 10.01.2020 року у справі №2040/6763/18, від 20.12.2024 року у справі №160/14683/22).
Крім цього, в період з 15.04.1991 року по 20.06.2007 року діяв Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-XII.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.
Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 року по справі №466/6992/18 зазначив, що Закон України «Про власність»(протягом певного періоду часу) не встановлював обов`язку вчинення певних дій для набуття права власності, встановлював лише умови здійснення повної оплати пайового внеску. 
Положення щодо здійснення державної реєстрації права власності на майно члена кооперативу і виникнення у зв`язку з цим права власності були введені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 року №402-VII, який набрав чинності 04.08.2013 року. 
Цим Законом були внесені зміни до статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», а саме доповнено частин у другу цієї статті реченням такого змісту: «Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону».
Отже, відповідач під час проведення перевірки мав встановити кількість внесених пайових внесків членами гаражного кооперативу протягом дії Закону України «Про власність» та до впровадження в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 року №402-VII задля реального встановлення власників об`єктів нерухомого майна, які були віднесені до бази оподаткування згідно якої позивачу обраховано грошове зобов`язання спірним податковим повідомлення-рішенням.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №0046950702 від 27.01.2025 року, а тому таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
Щодо визначення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000грн, колегія суддів апеляційної інстанції такий розмір вважає обґрунтований та співмірним з урахуванням складності справи, розміру податкового повідомлення-рішення, часу витраченого на надання правової допомоги.
Так, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та адвокатом Мадалиць Вікторією Валеріївною укладено Договір про надання правової допомоги №АКД05/25 від 22.05.2025 року (далі Договір).
Згідно пункту 3.2 Договору умови щодо обсягу правової допомоги, строків виконання, переліку послуг, розміру і порядку оплати гонорару та компенсації фактичних витрат, пов`язаних із виконанням цього Договору, погоджуються сторонами у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Договору.
22.05.2025 року між позивачем та адвокатом Мадалиць Вікторією Валеріївною укладено Додаткову угоду №1 до Договору
Відповідно до п.1, 2, 3 Додаткової угоди №1 до Договору сторони за даною Додатковою угодою домовились, що Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, пов`язану з оскарженням податкового повідомлення-рішення № 0046950702 від 27.01.2025 р., відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 2389043,99 грн., штрафна санкція 323 582,22 грн., яке прийнято на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки № 3894/04-36-07-02/ 23066482 від 06.12.2024р.
Сторони за даною Додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката становить 50 000 гривень 00 копійок.
плата послуг адвоката здійснюється на наступних умовах:
- 25000,00 грн. сплачується клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката до 24.07.2025 року;
- 25000,00 грн. сплачується клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката протягом трьох банківських днів з дня прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі щодо оскарження вищезазначених ППР.
22.07.2025 року позивачем сплачено адвокату 25000,00 грн. відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Договору, що підтверджується платіжною інструкцією №34 від 22.07.2025 року.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. 
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується зі зменшенням судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу до 25000 грн., тобто до розміру фактично сплаченої позивачем адвокату правничої допомоги.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, що викладені відповідачем.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 19.02.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.. 
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19.02.2026.
В повному обсязі постанова виготовлена 25.02.2026.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова