КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2026 року м. Київ № 320/9487/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс»
до Київської митниці 
про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс» (далі - позивач, ТОВ «Укрхарчопромкомплекс») з позовом до Київської митниці (далі - відповідач), з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100480/2021/610033/1 від 03.02.2021;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби № UА100480/2021/00086 від 03.02.2021;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100480/2021/610032/1 від 02.02.2021;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби № UА100480/2021/00082 від 02.02.2021;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА100480/2021/610034/1 від 03.02.2021;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби № UА100480/2021/00087 від 03.02.2021.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що при митному оформленні товарів, які ввозились на митну територію України, ним було визначено у митних деклараціях їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу документи, що відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України. Вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості. Водночас, на думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою митною вартістю товару та незаконно прийняв рішення про наявність підстав для коригування митної вартості із застосування резервного методу.
Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позов відповідач зазначив, що декларантом ТОВ «Укрхарчопромкомплекс» до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, а надані документи містять розбіжності та не містять всіх достовірних і об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Зокрема, розділом 4 контракту від 26.11.2019 № IOD2611/19 передбачено, що поставка здійснюється згідно з ІНКОТЕРМС 2010, однак за митною декларацією відповідно до рахунку-проформи товар поставляється на безоплатній основі, не визначені умови поставки, в залежності від яких формується ціна товару, що унеможливлює перевірку включення всіх витрат (складових митної вартості). З огляду на це, від декларанта було витребувано додаткові документи згідно з переліком викладеним у повідомленні. Однак, декларант надав додаткові документи не у повному обсязі та навіть надані декларантом додаткові документи виявлених розбіжностей не усувають. Таким чином, подані декларантом обов`язкові і додаткові документи свідчать про подання неповної та недостовірної інформації про митну вартість товару, не підтверджено складові митної вартості. У зв`язку з чим, митним органом прийняті рішення про коригування митної вартості товару. Враховуючи наведене, а також відсутність інформації необхідної для застосування попередніх методів, застосування шостого (резервного) методу в цьому випадку повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Терлецька О.О.) від 15.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.
04.10.2021 Київською митницею у відзиві на позовну заяву подано клопотання про заміну відповідача у справі - Київську митницю Держмитслужби на її правонаступника Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 17.01.2022.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 проведено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи № 320/9487/21, яку передано на розгляд головуючій судді Пановій Г.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Панова Г.В.) від 17.06.2022 прийнято до провадження адміністративну справу № 320/9487/21 за позовом ТОВ «Укрхарчопромкомплекс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення. Вирішено провадження у справі здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 19.07.2022.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 05.09.2022.
У призначене на 05.09.2022 судове засідання сторони не з`явилися, хоча останні були належним чином повідомлені про дати, час і місце судового засідання.
05.09.2022 відповідачем подано заяву про розгляд справи без участі у порядку письмового провадження. 
Відповідно до приписів частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.09.2022 суд ухвалив подальший розгляд заяви здійснювати у порядку письмового провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 відповідача - Київську митницю Держмитслужби (ідентифікаційний код 43337359) замінено на її правонаступника - Київську митницю (ідентифікаційний код ВП 43997555, адреса місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А).
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс» (ідентифікаційний код 30479810) зареєстроване за адресою: 08623, Київська область, Васильківський район, смт Калинівка, вул. Залізнична, буд. 49Б, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.73-74).
26.11.2019 між Компанією IOD SEAFOODS (далі - Давалець) та позивачем (далі - Виконавець) було укладено контракт по виготовленню готової продукції з давальницької сировини № IOD2611/19, за умовами якого виконавець зобов`язався виконати роботи по виготовленню продукції із давальницької сировини давальця, зокрема рибопродукти та морепродукти.
Відповідно до пункту 1.3 контракту загальний об`єм давальницької сировини за даним контрактом складає 5000 тон.
Згідно з пунктом 1.4 контракту право власності на відходи, які утворилися в результаті виробництва передається виконавцю на безоплатній основі Валюта митної очистки відходів переробки - долар США.
Пунктом 1.5 контракту встановлено, що загальна вартість контракту складається із загальної вартості виконаних виконавцем робіт у відповідності з умовами цього контракту, що підтверджується підписанням сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт. Акти приймання-передачі виконаних робіт погоджуються і підписуються сторонами в кінці кожного місяця виконаних робіт або після завершення робіт по виготовленню і відвантаженню всієї виготовленої продукції, яка виготовлена із відповідної партії давальницької сировини.
Відповідно до пункту 2.1 контракту давалець зобов`язаний здійснити поставку давальницької сировини на умовах, визначених цим контрактом, окремими партіями.
Згідно з пунктом 2.4 контракту всі витрати, пов`язані з доставкою сировини та готової продукції (імпорту та експорту), є обов`язками давальця.
Відповідно до пункту 4.1 контракту поставка давальницької сировини здійснюється на умовах DAP: Україна, Київська область, Васильківський район, смт Калинівка згідно з Інкотермс 2010.
Згідно з пунктом 4.4 контракту давалець надає стандартний пакет супроводжувальних документів: інвойс, товаротранспортні документи (CMR); сертифікат походження; ветеринарний сертифікат; сертифікат якості; пакувальний лист.
Пунктом 4.5 контракту встановлено, що поставка готової продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW Україна, Київська область, Васильківський район, смт Калинівка відповідно до Інкотермс 2010.
Пунктом 8.1 контракту визначено, що контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 (а.с.13-16).
26.11.2019 сторони контракту на виготовлення готової продукції з давальницької сировини від 26.11.2019 № IOD2611/19 уклали додаткову угоду №1, відповідно до пункту 3 якої сторони погодили, що кістки і шкіра, які утворюються в процесі переробки, є відходами виробництва, не для вживання людьми, і передаються виконавцю на безоплатній основі (а.с. 17-18).
1) 03.02.2021 позивачем до Київської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД) № UA100480/2021/302317 на товари оформлення «відходи риби лосось свіжоморожений (Salmo Salar), що являє собою суміш з частин риби родини лососевих після розділення, заморожену, яка містить складові, що утворилися в результаті виготовлення порцій філе та іншої рибної продукції з давальницької сировини: 1) частин хребтів риби без реберних кісток, з плавцями; на частинах хребців із залишками м`яса , що прикріплені до кісток; 2) шматків риби-повздовжніх обрізків з черевної/бокової частини риби, із включенням в м`язовій тканині реберних кісток, без шкіри або зі шкірою та лускою, без плавців; на окремих шматках з дрібними кістками, які видалити неможливо; 3) реберних кісток із залишками м`яса на них; 4) вузьких (шириною до 2 см) подовжених шматків м`яса риби з черевної/спинної частини риб`ячих тушок, із шкірою з лускою, з спинними плавцями, без реберних та дрібних кісток; 5) шкіри з лускою із незначними залишками м`яса риби без кісток та плавців; 6) частин голів риби, які відокремлені від тушок риби (із залишками м`яса та плавцями) (а.с.102-103).
Митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).
Для підтвердження заявленої митної вартості позивач до вказаної ЕМД додав: проформу Інвойс від 22.01.2021 № 3/20; автотранспортну накладну б/н від 10.03.2020; рішення про визначення коду товару з УКТ ЗЕД від 02.11.2018 № КТ-UA125000-0106-2018; попереднє рішення з питань надання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території від 11.03.2020 № 536/7.8-28.10-01-28, попередня митна декларація (крім позначеної кодом 1800) від 11.03.2020 № UA100000.2020.829447; некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.11.2019 № IOD2611/19; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. від 16.03.2020 № 5295608; інші некласифіковані документи розрахунок від 22.01.2020; інші некласифіковані документи тех. карта б/н від 22.01.2020.
03.02.2021 відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів. 
На вказаний запит позивач направив пояснення, що товар, який було подано для митного оформлення, згідно спірної митної декларації, є залишками (відходами), що утворились в результаті здійснення операцій з переробки іноземних товарів, які було ввезено в Україну в митному режимі переробки на митній території, в готову продукцію. Відходи переробки передаються позивачу на безоплатній основі та вартість визначається тільки для цілей митного оформлення згідно до умов Митного кодексу України.
03.02.2021 Київська митниця Держмитслужби ухвалила рішення про коригування митної вартості № UA100480/2021/610033/1, встановивши її на рівні 377,28 дол. США із застосуванням шостого (резервного) методу.
Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 оскаржуваного рішення зазначив наступне: за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Зокрема, розділом 4 контракту 26.11.2019 № IOD2611/19 передбачено, що поставка здійснюється на умовах EXW, згідно з ІНКОТЕРМС; при цьому, пункт 2.4 контракту визначено, що всі витрати по доставці сировини та готової продукції покладаються на давальця. При цьому, за митною декларацією відповідно до рахунку-проформи товар поставляється на безоплатній основі, не визначені умови поставки, в залежності від яких формується ціна товару, що унеможливлює перевірку включення всіх витрат (складових митної вартості). Витрати понесені на транспортування та страхування є невід`ємною складовою митної вартості товарів. Крім того, відсутні відомості щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, що згідно з частиною десятою статті 58 Митного Кодексу України є також складовою митної вартості товарів. З наданої технологічної карти б/н неможливо перевірити складові митної вартості відходів риби. Відсутня копія специфікації до контракту, відомості про яку вказані у графі 44 митної декларації. Тому відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин другої та третьої статті 53, статті 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним в електронному повідомленні. Однак, у строк встановлений частиною третьою статті 53, пункту 2 частини другої статті 255 Митного кодексу України, декларант відмовився від надання додаткових документів для усунення виявлених розбіжностей та підтвердження об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України. У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 Митного кодексу України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар1 - ЕМД від 27.12.2018 № UA209160/2018/10490, від 17.12.2018 № UA100010/2018/161112; (рішення МВ від 10.01.2019 № UA125000/2019/000004/1); ЕМД від 11.01.2019 № 125250/2019/800124 (а.с.21-22).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00086 (а.с.23-24).
03.02.2021 позивачем до Київської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД) № UA100480/2021/302318 на товари оформлення «відходи риби лосось свіжоморожений (Salmo Salar), що являє собою суміш з частин риби родини лососевих після розділення, заморожену, яка містить складові, що утворилися в результаті виготовлення порцій філе та іншої рибної продукції з давальницької сировини: 1) частин хребтів риби без реберних кісток, з плавцями; на частинах хребців із залишками м`яса , що прикріплені до кісток; 2) шматків риби-повздовжніх обрізків з черевної/бокової частини риби, із включенням в м`язовій тканині реберних кісток, без шкіри або зі шкірою та лускою, без плавців; на окремих шматках з дрібними кістками, які видалити неможливо; 3) реберних кісток із залишками м`яса на них; 4) вузьких (шириною до 2 см) подовжених шматків м`яса риби з черевної/спинної частини риб`ячих тушок, із шкірою з лускою, з спинними плавцями, без реберних та дрібних кісток; 5) шкіри з лускою із незначними залишками м`яса риби без кісток та плавців; 6) частин голів риби, які відокремлені від тушок риби (із залишками м`яса та плавцями) (а.с.120-121).
Митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).
Для підтвердження заявленої митної вартості позивач до вказаної ЕМД додав: проформу Інвойс від 22.01.2021 № 13/20; автотранспортну накладну б/н від 24.09.2020; рішення про визначення коду товару з УКТ ЗЕД від 02.11.2018 № КТ-UA125000-0106-2018; попереднє рішення з питань надання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території від 25.09.2020 № 2206/7.8-28.8-01-28, попередня митна декларація (крім позначеної кодом 1800) від 25.09.2020 № UA100000.2020.911377; некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.11.2019 № IOD2611/19; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. від 28.09.2020 № 6013266; інші некласифіковані документи розрахунок від 22.01.2020; інші некласифіковані документи тех. карта б/н від 22.01.2020.
03.02.2021 відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів. 
На вказаний запит позивач направив пояснення, що товар, який було подано для митного оформлення, згідно спірної митної декларації, є залишками (відходами), що утворились в результаті здійснення операцій з переробки іноземних товарів, які було ввезено в Україну в митному режимі переробки на митній території, в готову продукцію. Відходи переробки передаються позивачу на безоплатній основі та вартість визначається тільки для цілей митного оформлення згідно до умов Митного кодексу України.
03.02.2021 Київська митниця Держмитслужби ухвалила рішення про коригування митної вартості № UА100480/2021/610034/1, встановивши її на рівні 347,52 дол. США із застосуванням шостого (резервного) методу.
Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 оскаржуваного рішення зазначив наступне: за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Зокрема, розділом 4 контракту 26.11.2019 № IOD2611/19 передбачено, що поставка здійснюється на умовах EXW згідно ІНКОТЕРМС; при цьому, пункт 2.4 контракту визначено, що всі витрати по доставці сировини та готової продукції покладаються на давальця. При цьому, за митною декларацією відповідно до рахунку-проформи товар поставляється на безоплатній основі, не визначені умови поставки, в залежності від яких формується ціна товару, що унеможливлює перевірку включення всіх витрат (складових митної вартості). Витрати понесені на транспортування та страхування є невід`ємною складовою митної вартості товарів. Крім того, відсутні відомості щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, що згідно з частиною десятою статті 58 Митного Кодексу України є також складовою митної вартості товарів. З наданої технологічної карти б/н неможливо перевірити складові митної вартості відходів риби. Відсутня копія специфікації до контракту, відомості про яку вказані у графі 44 митної декларації. Тому відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин другої та третьої статті 53, статті 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним в електронному повідомленні. Однак, у строк встановлений частиною третьою статті 53, пункту 2 частини другої статті 255 Митного кодексу України, декларант відмовився від надання додаткових документів для усунення виявлених розбіжностей та підтвердження об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України. У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 Митного кодексу України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар1 - ЕМД від 27.12.2018 № UA209160/2018/10490, від 17.12.2018 № UA100010/2018/161112; (рішення МВ від 10.01.2019 № UA125000/2019/000004/1); ЕМД від 11.01.2019 № 125250/2019/800124 (а.с.41-42).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00087 (а.с.43-44).
02.02.2021 позивачем до Київської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД) № UA100480/2021/302218 на товари оформлення «відходи риби лосось свіжоморожений (Salmo Salar), що являє собою суміш з частин риби родини лососевих після розділення, заморожену, яка містить складові, що утворилися в результаті виготовлення порцій філе та іншої рибної продукції з давальницької сировини: 1) частин хребтів риби без реберних кісток, з плавцями; на частинах хребців із залишками м`яса , що прикріплені до кісток; 2) шматків риби-повздовжніх обрізків з черевної/бокової частини риби, із включенням в м`язовій тканині реберних кісток, без шкіри або зі шкірою та лускою, без плавців; на окремих шматках з дрібними кістками, які видалити неможливо; 3) реберних кісток із залишками м`яса на них; 4) вузьких (шириною до 2 см) подовжених шматків м`яса риби з черевної/спинної частини риб`ячих тушок, із шкірою з лускою, з спинними плавцями, без реберних та дрібних кісток; 5) шкіри з лускою із незначними залишками м`яса риби без кісток та плавців; 6) частин голів риби, які відокремлені від тушок риби (із залишками м`яса та плавцями) (а.с.136-137).
Митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).
Для підтвердження заявленої митної вартості позивач до вказаної ЕМД додав: проформу Інвойс від 22.01.2021 № 1/20; автотранспортну накладну б/н від 25.02.2020; рішення про визначення коду товару з УКТ ЗЕД від 02.11.2018 № КТ-UA125000-0106-2018; попереднє рішення з питань надання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки на митній території від 24.09.2020 № 391/7.8-28.10-01-28, попередня митна декларація (крім позначеної кодом 1800) від 27.02.2020 № UA100000.2020.823209; некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) від 26.11.2019 № IOD2611/19; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ. від 02.03.2020 № 5239135; інші некласифіковані документи розрахунок від 22.01.2020; інші некласифіковані документи тех. карта б/н від 22.01.2020.
02.02.2021 відповідачем направлено на адресу декларанта повідомлення засобами електронної пошти про необхідність надання додаткових документів. 
На вказаний запит позивач направив пояснення, що товар, який було подано для митного оформлення, згідно спірної митної декларації, є залишками (відходами), що утворились в результаті здійснення операцій з переробки іноземних товарів, які було ввезено в Україну в митному режимі переробки на митній території, в готову продукцію. Відходи переробки передаються позивачу на безоплатній основі та вартість визначається тільки для цілей митного оформлення згідно до умов Митного кодексу України.
02.02.2021 Київська митниця Держмитслужби ухвалила рішення про коригування митної вартості № UA100480/2021/610032/1, встановивши її на рівні 429,12 дол. США із застосуванням шостого (резервного) методу.
Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 оскаржуваного рішення зазначив наступне: за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Зокрема, розділом 4 контракту 26.11.2019 № IOD2611/19 передбачено, що поставка здійснюється на умовах EXW згідно ІНКОТЕРМС; при цьому, пункт 2.4 контракту визначено, що всі витрати по доставці сировини та готової продукції покладаються на давальця. При цьому, за митною декларацією відповідно до рахунку-проформи товар поставляється на безоплатній основі, не визначені умови поставки, в залежності від яких формується ціна товару, що унеможливлює перевірку включення всіх витрат (складових митної вартості). Витрати понесені на транспортування та страхування є невід`ємною складовою митної вартості товарів. Крім того, відсутні відомості щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, що згідно з частиною десятою статті 58 Митного Кодексу України є також складовою митної вартості товарів. З наданої технологічної карти б/н неможливо перевірити складові митної вартості відходів риби. Відсутня копія специфікації до контракту, відомості про яку вказані у графі 44 митної декларації. Тому відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частин другої та третьої статті 53, статті 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним в електронному повідомленні. Однак, у строк встановлений частиною третьою статті 53, пункту 2 частини другої статті 255 Митного кодексу України, декларант відмовився від надання додаткових документів для усунення виявлених розбіжностей та підтвердження об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України. У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 Митного кодексу України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 Митного кодексу України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 Митного кодексу України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар1 - ЕМД від 27.12.2018 № UA209160/2018/10490, від 17.12.2018 № UA100010/2018/161112; (рішення МВ від 10.01.2019 № UA125000/2019/000004/1); ЕМД від 11.01.2019 № 125250/2019/800124 (а.с.31-32).
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.02.2021 № UА100480/2021/00082 (а.с.33-34).
Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Базовим законом, що регулює відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 147 МК України переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого реекспорту продуктів переробки.
Частиною першою статті 148 МК України визначено, що поміщення товарів у митний режим переробки на митній території здійснюється з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами. Заходи гарантування додержання митного режиму переробки на митній території застосовуються до товарів, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
За умовами частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина третя статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Відповідно до частини першої-третьої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
З вищенаведених положень вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
У розумінні наведених статей МК України сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 02.04.2019 у справі № 820/11853/13-а і від 20.08.2019 у справі №826/12825/15.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, митний орган має право самостійно розраховувати (коригувати) митну вартість заявлених декларантом товарів лише у випадку наявності документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
У спірних рішеннях про коригування митної вартості від 03.02.2021 № UA100480/2021/610033/1, від 02.02.2021 № UA100480/2021/610032/1 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/610034/1 відповідач зазначив, що розділом 4 контракту від 26.11.2019 № IOD2611/19 встановлено, що поставка здійснюється на умовах EXW згідно з ІНКОТЕРМС, при цьому, пункт 2.4 контракту визначено, що всі витрати по доставці сировини та готової продукції покладаються на давальця. При цьому, за митною декларацією відповідно до рахунку-проформи товар поставляється на безоплатній основі, не визначені умови поставки, в залежності від яких формується ціна товару, що унеможливлює перевірку включення всіх витрат (складових митної вартості). Витрати, понесені на транспортування та страхування є невід`ємною складовою митної вартості товарів.
Проте, позиція контролюючого органу щодо наявності відповідних розбіжностей є помилковою, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2.4 контракту від 26.11.2019 № IOD2611/19 всі витрати, пов`язані з доставкою сировини та готової продукції (імпорту та експорту), є обов`язками давальця.
Суд звертає увагу відповідача на те, що розділ 4 вказаного контакту визначає як умови поставки давальницької сировини позивачу, так і умови поставки ТОВ «Укрхарчопромкомплекс» готової продукції, виготовленої з такої сировини відповідному контрагенту.
Так, пунктом 4.1 контракту передбачено, що поставка давальницької сировини здійснюється на умовах DAP: Україна, Київська область, Васильківський район, смт Калинівка згідно з Інкотермс 2010.
В свою чергу, пунктом 4.5 контракту встановлено, що поставка готової продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW Україна, Київська область, Васильківський район, смт Калинівка відповідно до Інкотермс 2010.
Відповідно до Інкотермс 2010 на умовах DAP продавець зобов`язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місця, не розвантажуючи товар з транспортного засобу у такому місці.
Отже, відповідно до положень вказаного договору на умовах EXW згідно з Інкотермс 2010 здійснюється поставка лише готової продукції, у той час як поставка давальницької сировини до місця розміщення виробництва позивача здійснюється його контрагентом IOD SEAFOODS, що в свою чергу, виключає необхідність понесення позивачем витрат на транспортування такої сировини.
Суд констатує, що за митними деклараціями від 03.02.2021 № UA100480/2021/302317, від 03.02.2021 № UA100480/2021/302318 та від 02.02.2021 № UA100480/2021/302218 здійснювалось оформлення відходів, які утворилися у результаті виробництва готового продукту. Оскільки умовами контракту визначено, що право власності на відходи передається позивачу, а сам товар у вигляді відходів залишається у власності ТОВ «Укрхарчопромкомплекс», то відсутня необхідність у його транспортуванні та страхуванні.
До того ж, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17, якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
У цій справі понесених позивачем витрат на страхування товару митницею не доведено, а відтак не доведення і включення цих витрат до митної вартості.
Щодо посилань відповідача у спірних рішеннях про коригування митної вартості від 03.02.2021 № UA100480/2021/610033/1, від 02.02.2021 № UA100480/2021/610032/1 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/610034/1 на відсутність відомостей щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, то суд не приймає такі до уваги, адже вартість упаковки та абсолютно всі витратні матеріали пов`язані виключно з готовою продукцією (закладено у вартість готового продукту). Залишки після переробки сировини у вигляді відходів не носять жодної цінності та для їх фасування не використовуються витратні матеріали, на підтвердження чого декларантом було надано відповідні технологічні карти.
Посилання відповідача на неможливість перевірити складові митної вартості товару з наданої позивачем технологічної картки, є також безпідставним, оскільки технологічні картки містить опис процесу переробки давальницької сировини та інформацію про вартість матеріалів, які використовуються під час переробки. 
Вказані документи не містять інформації щодо складових вартості давальницької сировини.
Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не було надано до митного оформлення копію специфікації до контракту, про яку зазначено у графі 44 митної декларації. Водночас дослідивши митні декларації від 03.02.2021 № UA100480/2021/302317, від 03.02.2021 № UA100480/2021/302318 та від 02.02.2021 № UA100480/2021/302218, судом встановлено, що у графі 44 вказаних митних декларацій відсутнє посилання на будь-які специфікації.
Суд зазначає, що за основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято митні декларації від 27.12.2018 № UA209160/2018/10490, від 17.12.2018 № UA100010/2018/161112; (рішення МВ від 10.01.2019 № UA125000/2019/000004/1) від 11.01.2019 № 125250/2019/800124, з приводу чого суд зазначає таке.
З аналізу статті 57 МК України вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
Крім того, законодавцем обмежено право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі № 808/454/18 і від 19.06.2018 у справі № 826/6346/16.
Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваних рішень, у них зазначено лише дату та номер вказаних митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та вмотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Отже, оскаржувані рішення відповідача оцінюються судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені митним органом у спірних рішеннях та вимог, які висувалися позивачу у зв`язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.
Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена, внаслідок чого спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2021 № UA100480/2021/610033/1, від 02.02.2021 № UA100480/2021/610032/1 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/610034/1 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування карток відмови у прийнятті митної декларації від 03.02.2021 № UА100480/2021/00086; від 02.02.2021 № UА100480/2021/00082 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/00087, суд зазначає таке.
Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Після прийняття відповідачем спірних рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем було складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00086; від 02.02.2021 № UА100480/2021/00082 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/00087.
Суд зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00086; від 02.02.2021 № UА100480/2021/00082 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/00087 є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості від 03.02.2021 № UA100480/2021/610033/1, від 02.02.2021 № UA100480/2021/610032/1 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/610034/1.
Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України похідна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
За таких обставин, вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00086; від 02.02.2021 № UА100480/2021/00082 і від 03.02.2021 № UА100480/2021/00087 підлягають задоволенню у зв`язку із задоволенням основних вимог позивача про визнання протиправними та скасування спірних рішень про коригування митної вартості товарів.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 13620,00 грн, що підтверджується платіжним доручення від 27.08.2021 № 2903 (а.с.85). Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03.02.2021 № UA100480/2021/610033/1.
3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00086, складену Київською митницею Держмитслужби.
4. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 02.02.2021 № UA100480/2021/610032/1.
5. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.02.2021 № UА100480/2021/00082.
6. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 03.02.2021 № UА100480/2021/610034/1;
7. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.02.2021 № UА100480/2021/00087.
8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (ідентифікаційний код ВП 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс» (ідентифікаційний код 30479810, місцезнаходження: 08623, Київська область, Васильківський район, смт Калинівка, вул. Залізнична, буд. 49Б) судові витрати у розмірі 13620 (тринадцять тисяч шістсот двадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.