Справа № 137/248/21
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань Гречанівської В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Літин цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області та  ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки,  
ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного сууд Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області та  ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Позов мотивує тим, що вона є власницею 46/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.2020 р., видане Державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори Гуменюк Н.П., зареєстровано в реєстрі за № 1-14.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.01.2021 р. № 240159200 співвласником 54/100 часток зазначеного будинку є ОСОБА_2 відповідно до Договору дарування від 20.03.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Вінницької області Жуковською І.В., зареєстрований в реєстрі за № 412.
З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0520962562020 від 16.12.2020 р. та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 237125866 від 15.12.2020 р. її стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 .
Зазначена земельна ділянка розташована під будинком, що належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу.
Позов мотивує тим, що вона згоди на приватизацію земельної ділянки під будинком не давала, межі земельної ділянки не узгоджувала, актів закріплення та приймання-передачі межових знаків не підписувала. Між співвласниками не було укладено договору про визначення порядку користування майном спільної часткової власності, його поділу в натурі (на місцевості). Відсутнє будь-яке судове рішення, що визначало б такий порядок. Більше того, чинне земельне законодавство не передбачає можливості приватизації земельної ділянки під частиною житлового будинку.          За таких підстав, змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована в АДРЕСА_1 належної на праві приватної власності ОСОБА_2 .
В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пинзар І.В. позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених у позові. Суду пояснив, що його довірителька є власником 46/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 і виявила бажання оформити право власності на земельну ділянку. Її стало відомо, що вказана ділянка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 на праві приватної власності. Зазначає, що така реєстрація була проведена з порушенням, оскільки вказана ділянка не була між ними розділена як між співвласниками, чим порушено права його довірительки як співвласника будинку. Тому просить позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що його довірителька 20.03.2020 отримала у дар 54/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Будь-яких порушень у оформленні вказаної земельної ділянки з її сторони не було. Вказана земельна ділянка була передана на законних підставах і оформлена попереднім власником ОСОБА_3 . Тому відсутні будь-які підстави для скасування державної реєстрації.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В розгляді даної справи покладається на думку суду.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгялд справи без участі представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши письмову позицію третіх осіб, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.2020 (а.с.8) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9 т.1) ОСОБА_1 є власником 46/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 . Вказану частину житлового будинку ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до технічного паспорту (а.с.11-17 т.1) зазначається технічна характеристика житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .            На підставі договору дарування, серія та номер: 412, виданого 20.03.2020, приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Вінницької області Жуковська І.В. - відповідач ОСОБА_2 є власником 54/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.18-19 т.1). Вказану частину житлового будинку ОСОБА_2 набула у власність на підставі договору дарування, серія 412 виданий 20.03.2020 приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Вінницької області Жуковською І.В.
Відповідно до Витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.20-22 т.1) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.23 т.1) відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.95 т.1) на підставі Витягу з Державного земельного кадастру за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянкукадастровий номер 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована в АДРЕСА_1 .
Вказана земельна ділянка була передана у постійне користування гр. ОСОБА_5 на підставі рішення Микулинецької сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області 12 есесії 22 склимкання №83 від 30.12.1997 (а.с.93 т.1). Площа земельної ділянки 0,1316 га в тому числі для будівництва житлового будинку, господарчих будівель і споруд - 0,1316 га по АДРЕСА_1 .
29.10.2019 ОСОБА_3 звернулася до сільської ради з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки площею 0,1316 га (а.с.92 т.1) і відповідно рішенням Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області 30 сесії 7 скликання від 14.11.2019 (а.с.91 т.1) затверджено технічну документацію та ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність вищезазначену земельну ділянку. 
В судовому засіданні досліджено копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_1 на території Микулинецької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.141-162 т.1), де зокрема у Акті приймання-передачі межових знаків на зберігання (а.с.160 т.) зазначено, що вказана земельна ділянка межує з землями комунальної власності.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.05.2012 (а.с.101 т.1) ОСОБА_3 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_5 54/100 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .
За результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи судом досліджено висновок експерта №1225/1226/22-21 від 20.06.2025 (а.с.2-16 т.2) і встановлено, що на підставі проведеного дослідження, порівнюючи отримані результати з наявною технічною документацію, встановлено, що фактичне розташування житлового будинку з прибудовами і господарськими будівлями і спорудами, по АДРЕСА_1 відносно меж земельної ділянки площею 0,1316 га з кадастровим номером 0522485400:03:001:0602 і цільовим призначенням для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в цілому, відповідає вимогам нормативно-правових актів з питань будівництва та землеустрою, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 2 до висновку. Більш точніше можливо встановити при наявності повного доступу до всіх частин даного домоволодіння.
Також, проведеним дослідженням встановлено, що житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , частково розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.          Частиною четвертою статті 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом.             Відповідно до статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.      Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (стаття 41).    Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.             Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.           Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.              Відповідно до ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.      Відповідно до ст.ст.79,79-1ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.            Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.          Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.          Відповідно до п.22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до статей 1225 ЦК та 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.            Відповідно до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.  Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VІ, державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.    Відповідно до п.67 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.       Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.            За змістом ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.              Згідно ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.     Підстави скасування державної реєстрації земельної ділянки чітко визначені в ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.       Земельним законодавством встановлено три випадки, коли може бути скасовано державну реєстрацію земельної ділянки:       1) у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок (державна реєстрація скасовується на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання);      2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника (державна реєстрація земельної ділянки скасовується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру).            3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.  Позивачка для звернення до суду з позовом обрала спосіб захисту у виді скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 0522485400:03:001:0602, площею 0,1316 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована в АДРЕСА_1 належної на праві приватної власності ОСОБА_2 .             Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.         Відповідно до ст. 12 ЦПК України як вже зазначалося судом вище, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.         Суд зазначає, що відповідач набув право власності на земельну ділянку відповідно до вимог закону. 
Попередній власник належної позивачці земельної ділянки, ОСОБА_3 успадкувавши частину будинковолодіння, виготовила технічну документацію на належну її земельну ділянку, яка розташована під будинком.
Будь-яких претензій щодо виготовлення технічної документації належної відповідачу земельної ділянки, яка той час також належала іншому власнику не було, ніхто не висловлював заяв щодо невідповідності чи неправильності координат та їх виправлення, не претендував на передачу її земельної ділянки по межах фактичного землекористування, що підтверджується технічною документацією.             Під час розгляду справи, позивачкою не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували протилежне.        Як встановлено судом, і про це вже зазначалося вище, будь-яких порушень прав ОСОБА_1 з боку відповідача ОСОБА_2 судом не встановлено. 
При оформленні первинної документації на вказану земельну ділянку судом не встановлено жодних порушень і попереднім власником.
В послідуючому при переході права власності на ОСОБА_2 площа, межі, конфігурація даної земельної ділянки не змінювалася, доказів протилежного ОСОБА_1 суду не надала.           У контексті оцінки кожного аргументу (доводу) позивача та відповідача суд звертає увагу на позицію ЄСПЛ, зокрема у справах «Проніна проти України» (п. 23) і «Серявін та інші проти України» (п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.     Вирішуючи позов в межах заявлених вимог, не встановлено підстав для його задоволення, з урахуванням предмету, підстав заявлених вимог та обраного способу захисту.
Крім того, позивачем ОСОБА_1 , в свою чергу, не надано жодних документів, які б достовірністю вказували, що їй надавалась у власність чи користування земельна ділянка за адресою  АДРЕСА_1 .          Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 успадкувала лише частину будинку, без земельної ділянки.          Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 28 березня 2018 року прийнято постанову у справі № 681/1039/15-ц, у якій суд зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами».    Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.            Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність.  У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право ОСОБА_1 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем.          Позивачкою ОСОБА_1 заявлено вимогу про скасування державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку, проте вказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_2 на підставі договору дарування серія та номер: 412, виданого 20.03.2020, приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Вінницької області Жуковська І.В.      Відповідно до вимог ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.          Позивач ОСОБА_1 , з моменту прийняття спадщини будь-яких заяв до органу виконавчої влади про передачу її власність земельної ділянки не подавала.  Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області та  ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки,  відмовити.             Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.          Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.              У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Суддя : Желіховський В. М.