ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2026 р. Справа№ 910/12343/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шапрана В.В.
суддів: Андрієнка В.В. 
Буравльова С.І. 

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повне рішення складене 23.12.2025)
у справі №910/12343/25 (суддя - Турчин С.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт»
до Державної митної служби України
про стягнення збитків.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» звернулося з позовом до Державної митної служби України про відшкодування збитків у розмірі 84997,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу завдана майнова шкода, у зв`язку із незаконними діями Тернопільської та Дніпровської митниць, які є відокремленим підрозділом Державної митної служби України, які полягали в незаконному коригуванні митної вартості товару, внаслідок чого митне оформлення товару було проведено з порушенням законодавчо встановленого строку. У зв`язку із незаконною затримкою митного оформлення товару позивач поніс додаткові витрати на загальну суму 84997,46 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повне рішення складене 23.12.2025) у справі №910/12343/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державна митна служба України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмови у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків стосовно наявності всіх елементів цивільного правопорушення для стягнення шкоди з Державного бюджету України на користь позивача, оскільки дії Тернопільської митниці не містять ознак неправомірності у відносинах, що склалися з позивачем.
Окрім того відповідач стверджує, що позивачем не доведено факту надання логістичних послуг саме внаслідок дій митниці, посилаючись на розбіжності у датах документів та інформацію про знаходження контейнерів у зоні митного контролю.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2026 апеляційну скаргу у справі №910/12343/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12343/25, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, запропоновано позивачу надати відзив, заперечення на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.
30.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів скарги, вказуючи наступне: 
- за ст. 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, державних органів. Оскільки адміністративним судом скасовано рішення митниць про коригування митної вартості товарів, є доведеною їх неправомірна поведінка. 
- якби митне оформлення було завершено у строк, передбачений ст. 255 Митного кодексу України (далі - МК України), позивач не поніс би додаткових витрат;
- доведені належними та допустимими доказами факт незаконності дій Тернопільської та Дніпровської митниць, який є основним предметом доказування, та факт самого заподіяння шкоди свідчать про наявність в цій справі всіх складових делікту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки у сторін.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/875/26 від 11.03.2026, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/12343/25.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 апеляційні скарги у справі №910/12343/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 справу №910/12343/25 за апеляційною скаргою Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як слідує з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» здійснюючи свою статутну господарську діяльність у сфері імпорту та реалізації сільськогосподарської техніки, уклало з Компанією YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD зовнішньоекономічний контракт №KL/4 від 27.12.2022, предметом якого є поставка в Україну товару.
На виконання умов вказаного контракту, позивачем на підставі специфікацій до нього №2025-1 та №2025-1Е-z від 11.11.2024 було замовлено партію товарів, що складалась з мотоблоків, грунтофрез та запасних частин до них.
Після перетину митного кордону України єдина партія товару була розділена на дві частини для проходження процедури митного оформлення у зонах діяльності різних територіальних органів митниці: перша частина вантажу, що складалась з чотирьох контейнерів, була направлена до митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці; друга частина, що складалась з двох контейнерів - до митного поста «Самар» Дніпровської митниці.
Посадовими особами митниць було прийнято рішення про необхідність проведення додаткових заходів митного контролю - проведення митного огляду. Не встановивши підстав для коригування вартості товару за результатами фізичного огляду, митний орган ініціював новий етап перевірки за результатами яких Тернопільською та Дніпровською митницями були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів (товарної партії, що складалася з чотирьох контейнерів MSKU0622864, MRKU6287606, CAAU5201310, SUDU8560459 та товарної партії, що складалася з двох контейнерів контейнери MSKU1541068, MTSU9621272).
Тернопільською митницею 27.03.2025 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000123/2.
Дніпровською митницею 28.03.2025 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000036/1.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі №280/3193/25 визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000123/2 від 27.03.2025.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі №280/4182/25 визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000036/1 від 28.03.2025.
Як вказує позивач, внаслідок неправомірних дій митниці загальна тривалість митного оформлення першої частини вантажу склала 10 календарних днів (з 18.03.2025 по 27.03.2025), а другої - 8 календарних днів (з 21.03.2025 по 28.03.2025).
Незаконна затримка митного оформлення стала причиною виникнення у позивача необхідності нести додаткові витрати на зберігання, догляд та перевезення товару, що надані позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ" на підставі договору №271222-126 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних послуг від 27.12.2022 та становлять 84997,46 грн.
Так, збитки позивача складаються з наступних витрат:
- організація автоперевезення вантажів на території України - 33252,56 грн;
- догляд шести контейнерів - 26734,12 грн;
- організація зберігання контейнерів - 493,76 грн;
- транспортно-експедиційне обслуговування на території України - 10350,78 грн.
За повідомленням позивача, безпосередніми виконавцями вантажних та маневрових робіт виступили Товариство з обмеженою відповідальністю "Західний Контейнерний Термінал" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Українська Мережа Залізнично Автомобільних Терміналів". На підтвердження витрат на оплату послуг зазначених компаній позивач надав рахунок №1341 від 21.03.2025 та №2133 від 01.04.2025.
Таким чином, оскільки позивачем понесені додаткові витрати внаслідок неправомірних дій Тернопільської та Дніпровської митниць, останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Державної митної служби України збитків у розмірі 84997,46 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що позивачем не доведено, що додаткові витрати понесені позивачем через незаконні дії та рішення посадових осіб митниць. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності визначених приписами ст. 1173 ЦК України елементів цивільного правопорушення, необхідних та достатніх для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, а саме: неправомірності дій митниці.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у зв`язку з протиправною поведінкою Тернопільської та Дніпровської митниць, яка виразилась у проведенні додаткових митних оглядів та прийняття рішень про коригування митної вартості товару, які в подальшому скасовані рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі №280/3193/25 та від 29.07.2025 у справі №280/4182/25, було збільшено період митного оформлення товарів позивача, внаслідок чого останній вимушено поніс додаткові витрати, в тому числі, пов`язані із зберіганням товару, його перевезенням, на загальну суму 84997,46 грн. При цьому суд першої інстанції встановив всі складові елементи цивільного правопорушення, що є підставою для стягнення збитків.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, враховуючи слідуюче.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
У ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України, який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
За змістом ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.
Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.
Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.
Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Частинами 1, 2 статті 318 МК України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Згідно з ч. 6 ст. 321 МК України перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
За приписами ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Суб`єкти господарювання мають законне право на компенсацію збитків, завданих в результаті дій або бездіяльності органами державної влади.
Митний орган - це державний орган, основним призначенням діяльності якого є сприяння реалізації громадянами та суб`єктами господарювання свого права на переміщення товарів, предметів і транспортних засобів через митний кордон України, організація та здійснення контролю за дотримання ними (громадянами та суб`єктами господарювання) правил переміщення товарів, предметів і транспортних засобів та використання в межах своїх повноважень інших інструментів реалізації митної політики.
Підставою для стягнення збитків, завданих в результаті застосованих митних процедур, є наявність доказів успішного оскарження дій чи бездіяльності митних органів.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі №280/3193/25, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000123/2 від 27.03.2025.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі №280/4182/25, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000036/1 від 28.03.2025.
Рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду у зазначених справах встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Мототехімпорт» надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим оскаржувані рішення Тернопільської та Дніпровської митниць про коригування митної вартості товарів є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Наведені обставини не підлягають доказуванню, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, оскільки є преюдиційними.
Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Норми ст. 124 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.
Таким чином, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі №280/3193/25 та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі №280/4182/25, які набрали законної сили, не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть їм суперечити.
Наведені обставини свідчать про те, що матеріалами справи підтверджується незаконність дій посадових осіб Тернопільської та Дніпровської митниць при здійсненні перевірки товару та складанні рішень про коригування митної вартості.
При цьому є неспроможними доводи скаржника стосовно того, що Запорізьким окружним адміністративним судом при ухваленні наведених вище рішень не визнано протиправними дії митниці, оскільки адміністративним судом встановлено відсутність у митниці підстав для сумніву в заявленій вартості товару, а відтак винесення скасованих рішень є формою неправомірної поведінки митниць.
Матеріалами справи підтверджується, що загальна тривалість митного оформлення першої частини вантажу склала 10 календарних дві (з 18.03.2025 по 27.03.2025), а другої - 8 календарних днів (з 21.03.2025 по 28.03.2028), тоді як згідно ч. ч. 1, 5 ст. 255 МК України митне оформлення не може тривати більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів.
З огляду на викладене, оскільки митне оформлення товару тривало більше встановленого законодавством строку та Запорізьким окружним адміністративним судом встановлено протиправність дій митниці, позивачем підтверджено перший елемент цивільного правопорушення, а саме - неправомірні дії органу.
Стосовно другої та третьої умови - наявності шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, суд зазначає наступне.
За повідомленням позивача, затягування митного оформлення та подальше прийняття незаконних рішень про коригування вартості товару створили обставини, за яких своєчасний випуск товару у вільний обіг став неможливим. При цьому у позивача виникла необхідність в період часу з 18.03.2025 по 28.03.2023 вжити заходи для мінімізації збитків пов`язаних з простоєм транспортних засобів та забезпечення належного зберігання товару, який продовжував перебувати під митним контролем.
Для виконання цих завдань, позивач діючи в рамках існуючих договірних відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ" на підставі договору №27122-126 від 27.12.2022 про надання транспортно-експедиторських послуг, з вини митниці поніс пов`язані з перевезенням та зберіганням товару додаткові витрати, а саме:
- 33252,56 грн за організацію автоперевезення вантажів на території України. Оскільки митне оформлення було зупинено, виникла необхідність у переміщенні всіх шести контейнерів із зон митного контролю до місць тимчасового зберігання, а в подальшому, до кінцевого пункту призначення;
- 26734,12 грн за догляд шести контейнерів. Через затримку митного оформлення контейнери не були своєчасно звільнені від вантажу та повернуті власнику у встановлені терміни, що призвело до виникнення штрафних санкцій з боку перевізника;
- 493,76 грн за організацію зберігання контейнерів. Плата за фізичне зберігання контейнерів на складі тимчасового зберігання;
- 10350,78 грн за транспортно-експедиційне обслуговування на території України. Комплекс супутніх послуг, пов`язаних з організацією та супроводом усіх вищезазначених незапланованих операцій (координація робіт з перевізником та складом, оформлення додаткових документів для переміщення та зберігання вантажу тощо).
Вказані послуги оплачені позивачем, що слідує з акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №358 від 11.04.2025 та рахунку №358 від 11.04.2025.
Отже, внаслідок проведення додаткового митного огляду та подальше прийняття незаконних рішень про коригування митної вартості товару, позивач у період з 18.03.2025 по 28.03.2023 був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися належним йому товаром, який весь цей час продовжував знаходитись під митним контролем, а відтак пов`язані з перевезенням та зберіганням даного товару на митному складі додаткові витрати на загальну суму 84997,46 грн підтверджуються зазначеними вище доказами.
В частині причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, остання полягає у тому, що понесені позивачем додаткові витрати на загальну суму 84997,46 грн є прямим та об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а саме наслідком неправомірної поведінки митниць, що виразились у затягуванні митного огляду та подальше прийняття незаконних рішень про коригування митної вартості товару, оскільки за відсутності наведених обставин позивачем не було б понесено витрати з перевезенням та зберіганням товару.
Суб`єкти господарювання мають законне право на компенсацію збитків, завданих в результаті дій або бездіяльності органами державної влади.
Згідно з ч. 5 ст. 338 цього Кодексу крім випадків, зазначених у частинах 2 - 4 цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю. Отримана від правоохоронних органів офіційна інформація опрацьовується митними органами самостійно із застосуванням системи управління ризиками. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи митних органів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду) в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийняте рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлений факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов`язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.
За правовим висновком Верховного Суду в постанові 17.04.2018 у справі №906/374/17, що є обов`язковим для врахування в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, виходячи з імперативних приписів ч. 2 ст. 325, ч. 5 ст. 338 МК України в разі відсутності встановлення в результаті проведення митних процедур порушення вимог законодавства України витрати вантажовідправника (власника вантажу) на їх проведення підлягають відшкодуванню органом, за ініціативою якого проведені вказані операції, що мали наслідком затримання вантажу та спричинили збитки власнику цього вантажу (вантажовідправнику), зокрема додаткові витрати на послуги перевізника, пов`язані з виконанням передбачених зазначеними нормами дій, пов`язаних з проведенням митних операцій.
Таким чином спеціальною нормою передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, передбаченого ст. 1173 ЦК України, а саме: протиправність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди (у т.ч. її розмір) і причинного зв`язку між протиправними діями та завданою шкодою стосовно вимог про стягнення з відповідача суми в розмірі 84997,46 грн, що є витратами позивача.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги Державної митної служби України не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12343/25 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державної митної служби України не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/12343/25 залишити без змін.
3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя В.В. Шапран 

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов