КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/1797/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року   місто Київ
справа № 752/22739/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025року про залишення заяви без розгляду, постановлену під головуванням судді Заставенко М.О. та присяжних Кубарєвої О.В., Кравченка І.В., повний текст ухвали складено 02 липня 2025року, у справі за заявою  ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою, в якій просила:
визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним;
встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку;
за поданням Органу опіки та піклування призначити її опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву обгрунтовувала тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином її рідної сестри, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказувала, що батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 був записаний зі слів сестри.
Зазначала, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 у  ОСОБА_2  стався ішемічний інсульт, за словами лікаря, у  ОСОБА_2  в результаті інсульту було уражено 80% головного мозку. 
Вказувала, що в подальшому, ОСОБА_2 неодноразово проходив лікування та реабілітацію у Київській міській клінічній лікарні №18.
Зазначала, що 15 березня 2023 року вона дізналась, що ОСОБА_2  зник з КМКЛ №18, в якій проходив лікування та реабілітацію. Завдяки правоохоронним органам їй стало відомо, що 13 березня 2023 року ОСОБА_2 та невідома їй особа - ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання (догляду), предметом якого є зокрема те, що ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_4 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
Вказувала, що також вона дізналась, що 30 липня 2023 року ОСОБА_4 уклала із ФОП ОСОБА_5 договір №3007 про надання послуг з тимчасового проживання у аналогічних засобах розміщення щодо проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де розташований пансіонат сімейного типу для людей літнього віку.
Вважає, що ОСОБА_4 , скориставшись станом здоров`я ОСОБА_2 та його безпорадним станом, не неусвідомлення значення його дій, заволоділа належним йому житлом.
Посилалася на те, що зазначене вище свідчить про хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 , необхідність постійного догляду та опікунства над останнім з підстав неможливості ним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заявник  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції вірно зробив висновок про застосування в даній справі аналогії закону, але не застосував закон, який необхідно було застосувати в даній правовій ситуації.
Вказувала, що виходячи з вимог ЦК України, СК України, статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», абзацу 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про застосування трансплантації анатомічних матеріалів людині» близькими особами (родичами) є, зокрема, рідна тітка.
Зазначала, що суд першої інстанції не вірно виснував, що вона не є близьким родичем ОСОБА_2 , не застосував наведені нею положення законодавства.
25 листопада 2025 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявник та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи   ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заінтересована особа Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної у місті Києві державної адміністраціїв судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 , а тому не може бути заявником у справі про визнання ОСОБА_2 недієздатним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є тіткою ОСОБА_2 , якоговона просить визнати недієздатним.
Заявник проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ., з 30 листопада 2023 року останній проживає за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору про надання послуг з тимчасового проживання у аналогічних засобах розміщення,укладеному між установою та ОСОБА_4 - особою, яка уклала з ОСОБА_2 договір довічного утриманнявід 13 березня 2023 року.
Заперечуючи проти заяви, ОСОБА_2 посилався на те, що  ОСОБА_1 не є його близьким родичем та членом сім'ї, вони разом не проживають, а відтак вона не може звертатись до суду із заявою про визнання його недієздатним.
Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.
Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ч.ч.4, 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст.3 СК України).
Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні особи між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.
У частині 4 статті 2 СК України визначено, що Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17, від 25 лютого 2025 року у справі №459/1313/24.
Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_1 , останні не проживаютьразом, а тому заявник не є членом сім`ї та близьким родичем ОСОБА_2 , застосувавши правильно положення статей СК України та ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , оскільки заява подана особою, яка не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження.
Вказаний висновок суду першої інстанції ґрунтується на правильному застосуванні та тлумаченні норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з наведеним колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права з посиланням на статтю 1 Закону України «Про запобігання корупції», абзац 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про застосування трансплантації анатомічних матеріалів людині».
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.
Головуючий:

Судді: