УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9349/23 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В. 
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Бондар О.О., Павицької Т.М.,
з участю секретаря
судового засідання Лугини О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/9349/23 за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Ляхова Олександра Валерійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Ляхова Олександра Валерійовича на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 17 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Семенцової Л.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 . – адвокат Ляхов О.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист № 296/9349/23 у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, виданий Богунським районним судом міста Житомира таким, що не підлягає виконанню.
На обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 11 червня 2025 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 вересня 2019 року, яка станом на 11 червня 2024 року становить 33 043,82 грн, та судовий збір в сумі 865,32 грн.
У судовому рішенні зазначено наступне: «Згідно долучених представником відповідача платіжних інструкції вбачається, що відповідачка після звернення позивачем з позовом вносила кошти на кредитну картку в рахунок погашення заборгованості за кредитом 16 вересня 2023 року та 07 жовтня 2023 року по 3000,00 грн; по 5000,00 грн 14 жовтня 2023 року, 28 листопада 2023 року, 28 жовтня 2023 року, 14 листопада 2023 року, 14 березня 2024 року, 12 квітня 2024 року, 26 квітня 2024 року, що разом становить 46 000,00 грн (а.с. 100-103, 150-152). Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за неналежне виконання грошового зобов`язання станом на 11 червня 2024 року в сумі 33 043,82 грн, яка обрахована судом наступним чином: 102 493,35 грн (заявлений до стягнення борг за кредитом) – 23 449, 53 грн (неправомірно нараховані відсотки) – 46 000,00 грн (сплачені грошові кошти відповідачкою ОСОБА_1 після подачі позивачем позову). Суд вважає, що розмір заборгованості в сумі 33 043,82 грн підтверджується належними і допустимими доказами». 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишено без задоволення.
Представник вказує на те, що після ухвалення рішення на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Універсал Банк» було внесено 34 815,00 грн, а саме: 12.07.2024 - 5000,00 грн, 21.07.2024 - 5000,00 грн, 24.07.2024 - 900,00 грн, 13.08.2024 - 5000,00 грн, 27.09.2024 - 5000,00 грн, 12.10.2024 - 5000,00 грн, 23.10.2024 - 5000,00 грн, 23.11.2024 - 3045,00 грн, 23.11.2024 - 870,00 грн. 
Тобто, на рахунку боржника з урахуванням рішення Богунського районного суду міста Житомира повинна бути переплата в розмірі 905,86 грн. 
Проте із застосунку «Дія» ОСОБА_1 стало відомо, що приватним виконавцем Лужинецьким П.В. 10 жовтня 2025 року відкрито виконавче провадження № 79310651, за яким проводиться стягнення за рішенням суду, яке виконано боржником добровільно. 
Враховуючи, що заявник (боржник) повністю та добровільно виконала рішення суду в повному обсязі, що підтверджується доданими до заяви платіжними дорученнями, її обов`язок за виконавчим документом є припиненим.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 17 грудня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - відмовлено.
Відновлено виконання у виконавчому провадженні № 79310651 за виконавчим листом № 295/9349/23, виданим Богунським районним судом міста Житомира від 18 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який перебуває на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. 
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник заявника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву. Крім того, просив здійснити розподіл судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.
Зазначає, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на те, що у платіжних інструкціях не зазначено, що кошти сплачуються саме на виконання рішення суду та згідно виписки по рахунку заборгованість станом на 16 жовтня 2025 року складає 33 388,35 грн.
Вважає, що ці висновки місцевого суду є помилковими, оскільки відсутність у призначенні платежу посилання на номер справи не спростовує факту отримання стягувачем коштів. Гроші зараховані саме на кредитний рахунок № НОМЕР_1 , по якому відбувалося стягнення. Чинне законодавство не дає кредитору права ігнорувати реальні платежі боржника лише через формулювання у квитанції.
Разом з цим, місцевий суд безпідставно ототожнив поняття «заборгованість за виконавчим листом» та «баланс заборгованості у внутрішньому обліку банку». Суд зазначив, що заявником не доведено, з чого складається сума 33 388,35 грн. Однак, матеріали справи, а саме надана банківська виписка, чітко пояснюють природу цієї суми, чого суд не дослідив.
Із наданої суду виписки вбачається, що банк після звернення до суду в односторонньому порядку включив судові витрати до тіла кредиту. Таким чином, сума, яку банк відображає у виписці як борг станом на 16.10.2025 у розмірі 33 388,35 грн, фактично складається з: судового збору та витрат, які вже присуджені судом окремо, але повторно додані банком до тіла кредиту та відсотків у стягненні яких було відмовлено.
Стверджує, що стягнення цих коштів через виконавче провадження призведе до подвійного стягнення однієї й тієї ж суми: сплаченого боржником добровільно судового збору та тіла кредиту, а також до незаконного стягнення відсотків, у праві на стягнення яких було відмовлено судом. Фактично, зобов`язання, визначене судовим рішенням (тіло кредиту + судовий збір), ОСОБА_1 виконане в повному обсязі, шляхом добровільних платежів на суму 34 815,00 грн. Натомість банк намагається стягнути «віртуальний» борг, сформований у своїй системі обліку. 
Попри повне добровільне погашення боргу, приватним виконавцем 10 жовтня 2025 року було відкрито виконавче провадження та 15 жовтня 2025 року примусово списано кошти в сумі 12 364,77 грн. Це підтверджує, що права боржника порушуються, і виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, щоб зупинити безпідставне списання коштів. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники в судове засідання не з`явились.
Представник  ОСОБА_1 – адвокат Ляхов О.В. подав заяву про підтримання апеляційної скарги і розгляд справи без його участі.
При таких обставинах суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність учасників процесу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що згідно виписки по рахунку (рух коштів по картці НОМЕР_2 від 16 жовтня 2025 року за період 10 вересня 2019 року – 16 жовтня 2025 року) заборгованість станом на 16 жовтня 2025 року складає 33 388,35 грн, а також у копіях платіжних інструкцій не зазначено в призначенні платежу про сплату цих коштів на виконання рішення суду в справі № 296/9349/23. 
Заявником та її представником до суду першої інстанції не було надано переконливих та достатніх доказів, з яких було б можливо достовірно встановити з чого складається зазначена у виписці сума заборгованості в розмірі 33 388,35 грн, а тому місцевий суд вважав необґрунтованими та не доведеними відповідними доказами заявлені боржником вимоги стосовно визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та відмовив у їх задоволенні.
Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).
Одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства та конституційною гарантією є обов`язковість судового рішення (стаття 129-1 Конституції України, пункт 7 частини третьої статті 2, стаття 18 ЦПК України).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
В частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Відповідно до вимог частини першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).
Підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
До матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Однак, в законі не наведено чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зокрема у частині другій статті 432 ЦПК України.
Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. 
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення внаслідок виконання, проведеного належним чином.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Суть процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Як убачається із матеріалів справи, що у цивільній справі № 296/9349/23 рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 11 червня 2024 року позов акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 вересня 2019 року, яка станом на 11 червня 2024 року становить 33 043,82 грн, та судовий збір в сумі 865,32 грн (том 1 а.с. 155-158).
Судове рішення набрало законної сили 24 жовтня 2024 року та на його виконання Богунським районним судом міста Житомира 18 листопада 2024 року видано виконавчий лист № 296/9349/23 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 33 388,35 грн.
10 жовтня 2025 року відкрито виконавче провадження № 79310651 з виконання даного виконавчого листа згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В.
Із руху коштів по картці НОМЕР_2 від 16 жовтня 2025 року за період 10 вересня 2019 року – 16 жовтня 2025 року вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 було внесено 34 815,00 грн, а саме: 12 липня 2024 року - 5000,00 грн, 21 липня 2024 року - 5000,00 грн, 24 липня 2024 року - 900,00 грн, 13 серпня 2024 року - 5000,00 грн, 27 вересня 2024 року - 5000,00 грн, 12 жовтня 2024 року - 5000,00 грн, 23 жовтня 2024 року - 5000,00 грн, 23 листопада 2024 року - 3045,00 грн, 23 листопада 2024 року - 870,00 грн (том 2 а.с. 19), підтвердженням чому є також копії платіжних інструкцій, в яких у призначенні платежу вказано «переказ власних коштів» (том 2 а.с. 5-13).
Встановлено, що 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 сплачено 12 364,77 грн на виконання виконавчого документу № 296/9349/23, виданого Богунським районним судом міста Житомира 18 листопада 2024 року, про що вказано в призначенні платежу в платіжній інструкції від 15 жовтня 2025 року (том 2 а.с. 17).
Факт зарахування коштів на кредитний рахунок, який є рахунком обслуговування кредиту, свідчить про реальне виконання грошового зобов`язання, а відсутність посилання у призначенні платежу на номер справи не спростовує факту отримання коштів стягувачем.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що банк до звернення до суду включив до внутрішнього обліку суми, які не відповідають змісту судового рішення, зокрема судові витрати та відсотки, у стягненні яких було відмовлено, що призвело до формування завищеного залишку заборгованості.
Місцевий суд також безпідставно ототожнив внутрішній облік банку із заборгованістю, визначеною виконавчим листом, що є неправильним застосуванням норм матеріального права.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим заявником доказам, зокрема банківським випискам та платіжним документам, які підтверджують здійснення боржником платежів на виконання зобов`язання. 
З урахуванням установленого, колегія суддів вважає доведеним факт повного виконанням рішення суду, у зв`язку з чим подальше виконання виконавчого листа є таким, що втратило правові підстави і не підлягає виконанню в силу вимог частини другої статті 432 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із частини 1 статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 665,6 грн.
Ураховуючи висновки апеляційного суду, скасування ухвали суду першої інстанції, відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України, з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 665,6 грн.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ляхова Олександра Валерійовича задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 17 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Ляхова Олександра Валерійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати виконавчий лист № 296/9349/23, виданий 18 листопада 2024 року Богунським районним судом міста Житомира у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 665,6 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді