ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/6070/25
Провадження № 22-ц/820/500/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., 
секретар судового засідання Демчук В.М.
за участю заявниці ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (суддя Колієв С.А.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
04 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення – проживання ОСОБА_1 з 07.02.1987 по 16.09.1996 за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, передано до Оболонського районного суду міста Києва за правилами територіальної юрисдикції.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01.05.2025 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2025 року провадження у справі закрито.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.09.2025 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 року залучено до участі в справі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якості заінтересованої особи.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року провадження у справі закрито.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивачка вважає оскаржувану ухвалу незаконною. Вказує, що іншим чином, ніж у судовому порядку не можливо встановити факт їх проживання за вказаною нею адресою.
Звертає увагу на відсутність спору між нею та органами пенсійного фонду, з огляду на те, що для подання повного пакету документів до пенсійного фонду для призначення пільгової пенсії, їй необхідно встановити факт проживання з 07.02.1987 по 16.09.1996 за адресою АДРЕСА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявниці про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою реалізації права на оформлення пенсії на пільгових умовах не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд вважав, що спір з суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії має розглядатись в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до положень статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частиною першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Таким чином, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до частини першої статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку.
Згідно із частиною п`ятою статті 55 Закону №796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження у 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (абзац 2 пункт 12 Порядку № 51).
Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Водночас, чинним законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на територіях радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) за заявою про встановлення факту проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, зроблено висновок про те, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки законодавством передбачено позасудовий порядок встановлення факту постійного проживання на територіях радіоактивного забруднення, який надає право на передбачені законом пільги. Встановлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом Пенсійного фонду України відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.
Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання ОСОБА_1 з 07.02.1987 по 16.09.1996 за адресою АДРЕСА_1 , заявниця зазначила, що встановлення цього факту потрібне їй для оформлення пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення вказаного факту, остання отримала посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), тобто має статус потерпілою від Чорнобильської катастрофи (а.с.109).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.12.2024 №2200-0306-8/117270 ОСОБА_1 повідомлено, що відомості про проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно довідки №08.2-07/5821 не враховано, оскільки довідка не містить підстави видачі та не підтверджено первинними документами. Рішенням №222030030867 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено.
Також, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.08.2025 №222030030867 заявниці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставою ухвалення такого рішення стало неврахування до періоду проживання в зоні гарантованого відселення в м. Коростень Житомирської області періоди проживання ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 06.02.1987 згідно з довідкою від 26.01.2023 №26, від 09.12.2024 №3221, виданої Виконавчим комітетом Коростенської міської ради, оскільки даний період перетинається з періодом її навчання у м. Києві з 01.09.1985 по 21.06.1989; а також не зараховано період її проживання з 06.02.1987 по 17.09.1996 згідно Інформації від 06.11.2024 №08.2-07/5821, виданої Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області, оскільки відсутні підстави видачі довідки.
Заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання у визначеному місці не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, а спір між заявницею та відповідним управлінням Пенсійного фонду України щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» може бути вирішений у порядку адміністративного судочинства.
Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, правильно виходив з того, що встановлення факту, що має юридичне значення, з метою реалізації права на оформлення пенсії на пільгових умовах не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права. Судом першої інстанції правильно застосовано положення пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:        А.П. Корніюк

О.І. Талалай