Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 р. 	Справа № 520/4219/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025, по справі № 520/4219/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією та за наслідками розгляду прийняти рішення про задоволення заяви та оформлення у встановленому законодавством порядку відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України №3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Закон не встановлює обов`язку подання конкретного виду документа (зокрема виписки з Реєстру боржників) як єдиної та безумовної підстави для підтвердження відсутності заборгованості. Ключовим юридичним фактом є наявність або відсутність заборгованості, а не форма її підтвердження. Відповідно до п. 60 Порядку №560, комісія: вивчає заяву та документи; за потреби готує запити до органів державної влади; використовує інформацію з публічних електронних реєстрів; здійснює перевірку шляхом електронної інформаційної взаємодії реєстрів. Отже, обов`язок перевірки наявності або відсутності заборгованості покладений саме на комісію ТЦК, а не виключно на заявника.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 04.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до якої додав копію паспорту, довідку про взяття на облік № НОМЕР_1 , витяг з РТГ від 07.04.2024, свідоцтво про народження № НОМЕР_2 , свідоцтво про народження № НОМЕР_3 (з перекладом), свідоцтво про народження № НОМЕР_4 , заява про сплату аліментів № 4360, свідоцтво про шлюб № НОМЕР_5 , свідоцтво про шлюб (зміна прізвища) № НОМЕР_6 , витяг з Резерв+. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомленням від 22.01.2025 №1200 повідомив, що за результатами розгляду заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколом від 21.01.2025 № 4 ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстав ненадання договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_2 , 2009 року народження.
Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправним, звернувся із даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подав відповідачу документів, достатніх для підтвердження його права на надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в зв`язку з утриманням троє і більше дітей віком до 18 років.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XIІ, частиною 1 статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні" введений воєнний стан.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII.
Частиною 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Крім того, з 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Згідно з п. п. 56, 57, 58 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону № 3543-XII.
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Додаток 5 до Порядку №560 містить перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону №3543-XII у залежності від категорії осіб, які мають право на відстрочку.
Так, документами, що підтверджують право на відстрочку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII є свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: 
- свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше), 
- або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю),
- або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, 
- або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні,
- або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, також договір про сплату аліментів на дитину. 
Відповідно до п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Судовим розглядом встановлено, що підставою прийняття оскаржуваного рішення про відмову у наданні від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» стало ненадання позивачем необхідного переліку документів, а саме відсутність договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_2 , 2009 року народження.
Так, позивач, звертаючись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовою підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації зазначив п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто як чоловік, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
Колегія суддів зазначає, що право на відстрочку за п. 3 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» пов`язане саме з фактом перебування на утриманні військовозобов`язаного трьох і більше дітей віком до 18 років та відсутністю заборгованості по аліментах.
На підтвердження наведених обставин ОСОБА_1 надав свідоцтва про народження:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (серії НОМЕР_7 ), в якому в графі «батько» визначений ОСОБА_1 , в графі «мати» ОСОБА_4 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (серії НОМЕР_8 ), в якому в графі «батько» визначений ОСОБА_1 , в графі «мати» ОСОБА_6 ;
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (серії НОМЕР_9 ), в якому в графі «батько» визначений ОСОБА_1 , в графі «мати» ОСОБА_7 .
Також, позивачем надано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_10 від 03.10.2023 із ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ).
Отже, досліджуючи додані позивачем до заяви про надання відстрочки від призову документи, колегія суддів зазначає, що позивач підтвердив, що є батьком трьох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
При цьому, факт утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на момент звернення, підтверджується обставинами перебування у шлюбі з їхньою матір`ю ОСОБА_4 згідно свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_10 від 03.10.2023, зареєстрованого 12.11.2010. 
Стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підтвердження факту утримання дитини, матір`ю якої є ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 , свідоцтво про шлю серії НОМЕР_11 від 18.07.2023), позивач надав нотаріально завірену заяву ОСОБА_8 від 26.12.2024 про те, що вона стабільно отримує від батька дитини, ОСОБА_1 , щомісячну матеріальну допомогу на дитину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Разом з тим, слід зазначити, що у Додатку 5 до Порядку №560 визначено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На переконання колегії суддів, для підтвердження факту утримання позивачем неповнолітньої дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із матір`ю якої він не перебуває у шлюбі, позивач повинен був надати до своєї заяви передбачені Додатком 5 до Порядку №560 альтернативні документи, а саме: рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю) або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, також договір про сплату аліментів на дитину.
Втім, серед наданих ОСОБА_1 відповідачу документів для прийняття рішення щодо надання відстрочки від призову передбачені Додатком 5 до Порядку №560 як підтвердження факту перебування на утриманні особи трьох і більше неповнолітніх дітей, відсутні.
Щодо доданої позивачем нотаріально завіреної заяви ОСОБА_8 від 26.12.2024 про отримання від ОСОБА_1 щомісячної матеріальної допомоги на дитину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , колегія суддів зазначає, що такий документ не є підтвердження перебування неповнолітньої дитини на утриманні позивача у розумінні Порядку № 560.
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що оскільки позивачем не надано до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» доказів перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, відповідач ухвалюючи за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 протоколом від 21.01.2025 № 4 рішення про відмову у наданні відстрочки діяв у відповідності із приписами чинного законодавства. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 по справі № 520/4219/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло