Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/7/26 
номер провадження 2/695/1272/26

08 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі 
судді Апанасенко К.І., 
за участю секретаря судового засідання Козлова Б.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 16 004,63 грн. 
Свій позов мотивує тим, що між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику. Відповідно до умов Договору позичальнику - відповідачу надано кредит у розмірі 4550 грн строком на 25 днів. ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 16 004,63 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4550 грн, заборгованості по процентах у розмірі 11 454,63 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені по справі судові витрати.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, але до суду скерувала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила суд зменшити витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 15.10.2021 укладено договір про надання коштів у позику № 2879511708-492786 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які в процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Для укладення договору в електронній формі позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор 021776.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» надало гр. ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 4550 грн (п. 1.1. договору); строк кредитування становить 25 днів (п. 2).
Проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 2.15 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, визначено в п.1.3.2 договору. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3.3). Особливості нарахування процентів визначені в п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору.
Згідно п. 3.6. кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах, визначених у п. 3.7. та п. 3.8.
Згідно з п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів після лояльного періоду, що діяв з 15.10.2021 до 08.11.2021, тобто з 09.11.2021 до 06.02.2022, за ставкою 2,2% на добу.
Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронна ідентифікація – це процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Враховуючи викладені вище норми права, суд дійшов висновку про укладення договору між сторонами спору у відповідності до чинного законодавства.
Кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору перераховано на банківську картку 444111-ХХХХХХ-9371, яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті як банківська картка, на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору №2879511708-492786 від 15.10.2021 року.
Згідно наданої АТ «ТАСКОМБАНК» інформаційної довідки № 43214/80 від 08.10.2025 року 15.10.2021 на картку 444111-ХХХХХХ-9371 було зараховано 4550 грн.
Отже, ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.
Водночас відповідач не надала доказів про виконання нею як позичальником умов договору і визнала пред`явлені позовні вимоги по стягненню з неї заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4550 грн та процентах за користування кредитом повністю.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.
Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами кредитний договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та підпадає під правове регулювання Глави 71 ЦК України.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто після припинення строку кредитного договору проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц.
Як установлено судом, сторони в договорі № 2879511708-492786 узгодили строк кредитування - 25 днів, із 15.10.2021 по 08.11.2021, із застосуванням відсоткової ставки в межах лояльного періоду 2,15%, після чого з 09.11.2021 до 06.02.2022 проценти мали нараховуватися за ставкою 2,2% на добу. Тому позивач мав право нараховувати проценти за користування кредитом відповідачем протягом указаного строку.
Із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що позивач при розрахунку суми богу за процентами не перевищував нарахування встановленої кредитним договором ставки по відсотках за наданим кредитом та строк їх нарахування. Сума боргу по процентах складає 11 454,63 грн, що відповідає математичному розрахунку: 4550 грн *2,15% *25 днів = 2445,63 грн + 4550 грн *2,2% *90 днів = 9009 грн.
З огляду на наведені вище норми права та наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, зокрема, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 2879511708-492786 від 15.10.2021 у розмірі 16 004,63 грн, яка складається із заборгованості по простроченому тілу кредиту 4550 грн, заборгованості по відсотках 11 454,63 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, викладених у позовній заяві, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18.
Предметом позову в даній цивільній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 16 004,63 грн. Справа є малозначною в силу прямої вказівки пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України. Згідно з додатком до договору про отримання правової допомоги 12.02.2025 між АБ «Герман Гурський та партнери» та позивачем розмір наданих послуг складає 10 000 грн.  Така вартість роботи адвоката, враховуючи витрачений ним час, незначну складність справи, критерій обґрунтованості та доцільності понесених витрат, визначається судом як завищена і не співмірна із затраченими зусиллями на підготовку матеріалів для подання позовної заяви до суду. Це стосується і вартості складання позовної заяви в сумі 4000 грн, і вартості збору та аналізу доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору в розмірі 2000 грн, що є явно завищеним з огляду на стабільну судову практику і характер правового спору.  	

Тому, керуючись визначеними в ЦПК України критеріями, суд вважає справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн.
Згідно платіжних інструкцій позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 284, 353-354 ЦПК України, ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором у сумі 16 004 (шістнадцять тисяч чотири) гривні 63 копійки, що складається з тіла кредиту в розмірі 4550 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн, заборгованості по відсотках 11 454 (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 63 копійки. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», адреса: 08135, Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 8А, код ЄДРПОУ 40842831.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя К.І. Апанасенко