КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року м. Київ справа №320/12410/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі – ТОВ «ГК «Нафтогаз України»/позивач) з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – ВДВС, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Полінкевича О.В. щодо неповернення витрат виконавчого провадження №75737913 у сумі 300 (триста) гривень на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»;
- зобов`язати відповідальних осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Києві вчинити заходи щодо повернення неправомірно стягнутих витрат виконавчого провадження №75737913 у сумі 300 (триста) гривень 00 копійок на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 40121452), отримувач коштів: ТОВ «ГК «Нафтогаз України», код отримувача (код за ЄДРПОУ) 40121452, рахунок отримувача НА363004650000000260003002042.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09.11.2022 у справі №521/15669/21 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було виконано до відкриття виконавчого провадження №75737913. У той же час, в рамках виконавчого провадження №75737913 державним виконавцем було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.08.2024 ВП № 757379, згідно з якою 09.08.2024 стягнуто розмір мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у сумі 300,00 (триста) та постанову про стягнення виконавчого збору від 08.08.2024 ВП № 75737913, відповідно до якої, з Товариства 09.08.2024 було стягнуто виконавчий збір у сумі 32 000,00 (тридцять дві тисячі) гривень. Після звернення позивача з заявою про закінчення виконавчого провадження, з підстав повного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» та повернуто на розрахунковий рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України» суму помилково стягнутого боргу у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі) гривень, натомість розмір мінімальних витрат виконавчого провадження стягнутих у сумі 300,00 (триста) гривень, станом на день подання цього позову, на рахунок Товариства - не надходили, Позивач вважає, що всупереч положенням пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404- VIII державним виконавцем було незаконно стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 300,00 (триста) гривень, який натомість після винесення оскаржуваної постанови на розрахунковий рахунок Товариства повернуто не було.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався та не надав. Надав матеріали виконавчого провадження № 75737913 та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки витрати виконавчого провадження – це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції, друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків позовної заяви.
08.04.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями статті 287 КАС України. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження №75737913.
20.05.2025 від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла належним чином засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження №75737913.
Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09.11.2022 у справі №521/15669/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесагаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на боці відповідача, комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс Хмельницький», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) в особі Відділу НКРЕКП у Одеській області про забезпечення індивідуальним газовим лічильником, зміну способу розрахунку та перерахування розміру спожитого газу задоволено частково, зокрема: зобов`язано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» перерахувати ОСОБА_1 плату за газ, який постачався в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01 березня 2021 року (і до затвердження нових норм) - відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143 «Питання споживання природного газу». 
Постановою Одеського апеляційного суду від 18.04.2023 у справі № 521/15669/21 апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09.11.2022 у справі № 521/15669/21 - без змін.
18.04.2023 Малиновським районним судом міста Одеси на виконання рішення від 09.11.2022 у справі №521/15669/21 видано виконавчий лист.
За даним виконавчим листом боржником визначено - товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», стягувачем - ОСОБА_1 .
28.05.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про прийняття на примусове виконання виконавчого листа Малиновського районного суду міста Одеси від 18.04.2023. Дана заява відповідачем була зареєстрована 07.08.2024 за вх.№ 29363.
08.08.2024 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем О.В. винесено постанову про відкриття викоанвчого провадження № 75737913.
Пунктом другим даної постанови встановлено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту відкриття виконавчого провадження. Також боржнику необхідно сплатити виконавчий збір, що складає чотири мінімальні розміри заробітної плати з боржника-юридичної особи за примусове виконання рішення немайнового характеру, а саме 32 000,00 грн, так як мінімальна заробітна плата в Україні станом на 08.08.2024 р. складає 8000,00 грн., та витрати виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн, за реквізитами Відділу - Шевченківський ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), код 34967593, ІВАN НОМЕР_1 в АТ "Укрексімбанк", МФО 322313. В призначенні платежу слід вказати «сплата виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню» та вказати номер даного виконавчого провадження. Протягом 5 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, подати до Відділу декларацію про доходи та майно боржника. За неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, Законом передбачена відповідальність.
Також, 08.08.2024 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем О.В. винесено постанову про стягнення викоанвчого збору у розмірі 32 000, 00 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яку боржник маж сплатити становить 300, 00 грн.
12.08.2024 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до Шевченківського ВДВС у м. Києві із заявою вих. № 119/07-40063-2024 про закінчення виконавчого провадження №75737913, якою повідомило, що кошти у розмірі 32 300,00 гривень стягнуто Шевченківським ВДВС у м. Києві неправомірно, оскільки рішення суду було виконане Товариством у повному обсязі, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 10.07.2024 (вих. № 119/07- 34857-2024), тобто до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження №75737913, у зв`язку з чим ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просило здійснити заходи щодо закінчення виконавчого провадження № 75737913, відкритого на підставі виконавчого листа № 521/15669/21, виданого 30.08.2023 Малиновським районним судом міста Одеси, у зв`язку з його фактичним виконанням у повному обсязі.
16.08.2024 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінкевичем О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
16.08.2024 розпорядження № 75737913 грошові кошти у сумі 32 000, 00 грн., що надійшли 09.08.2024 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 521/15669/21, виданого 30.08.2023 повернути ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Позивач вважаючи, що всупереч положенням пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404- VIII державним виконавцем було незаконно стягнуто витрати виконавчого провадження у розмірі 300,00 (триста) гривень, який натомість після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на розрахунковий рахунок Товариства повернуто не було, звернувся з даним позовом до суду з приводу чого суд зазначає таке.

V. Оцінка суду.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спеціальним законом, що встановлює умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, (далі - Закон № 1404-VIII/в редакції на день виникнення спірних правовідносин з винесення оскаржуваних постанов).
Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами п. 7) ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1).
Відповідно до ст.42 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 13 розділу IX Інструкції № 512/5 якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.
Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.
За змістом розділу І наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження" видами витрат виконавчого провадження є: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку 10) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.
У відповідності до розділу ІІ зазначеного наказу: 1) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах; 2) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта"; 5) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.
Згідно з пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 "Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження" розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.
Таким чином, за змістом наведених норм, у постанові про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження.
При цьому, Закон №1404-VIII та наведені нормативні акти не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.
Так, позивач не оскаржує постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 75737913 від 08.08.2024, водночас суд зазначає, що стягнення розміру мінімальних витрат обумовлюється конкретною подією, а саме початком примусового виконання виконавчого документа (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених у подальшому дій щодо примусового виконання. Стягнення мінімальних витрат є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
У постанові державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 75737913 від 08.08.2024 наведений розрахунок суми, що підлягає стягненню з боржника, а саме: в порядку примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем понесено витрати виконавчого провадження плата за користування АСВП 69,00 грн ; конверти формату А-5 1,70 х 2 шт = 15,30 грн , поштові марки 64,00 грн ; аркуші формату А4 3,00 х 28 = 74,00 грн., витрати на друк листів на принтері 2 х 28 = 56,00 грн ; канцтовари: 21,70 грн.
Отже, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 75737913 від 08.08.2024 за своїм змістом відповідає вимогам Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження".
Мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить детальний розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми мінімальних витрат виконавчого провадження, який затверджено Наказом №2830/5.
Крім того, визначений відповідачем розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не суперечить розмірам та видам витрат виконавчого провадження, що встановлені Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження".
Суд зазначає, що положення Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження" не звільняють боржника від мінімальних витрат виконавчого провадження, які вже фактично поніс державний виконавець під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на папір, друк, конверти тощо).
Така позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у постановах від 29.03.2019 у справі №751/4438/17, від 17.04.2019 у справі №750/6793/17, від 25.07.2019 у справі №751/4319/17, від 27.11.2019 у справі №823/461/17.
Поряд з цим, суд повторно звертає увагу, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 75737913 від 08.08.2024 в даній справі позивачем не оскаржується. Позивач незгоден лише з діями відповідача щодо неповернення витрат виконавчого провадження №75737913 у сумі 300 (триста) гривень на його розрахунковий рахунок.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Полінкевича О.В. щодо неповернення витрат виконавчого провадження №75737913 у сумі 300 (триста) гривень на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та зобов`язання відповідальних осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Києві вчинити заходи щодо повернення неправомірно стягнутих витрат виконавчого провадження №75737913 у сумі 300 (триста) гривень 00 копійок на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 40121452), отримувач коштів: ТОВ «ГК «Нафтогаз України», код отримувача (код за ЄДРПОУ) 40121452, рахунок отримувача НА363004650000000260003002042.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VI. Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Жук Р.В.