КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
Справа №133/4701/25

06.04.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді - Дем`янової Ж.М.,
за участі секретаря судового засідання – Бірюкової Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , треті особи: Козятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,
встановив:
Короткий зміст вимог поданої заяви.
У грудні 2025 року до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулась представник ОСОБА_1 , треті особи: Козятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 та Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, адвокат Кучер Г.М. із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила суд: 
В обґрунтування заяви посилається на те, що чоловік заявниці молодший сержант, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець Збройних сил України, командир 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, 26.09.2024 року, зник безвісти під час під час виконання бойового завдання із забезпечення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройних сил російської федерації на території Донецької області поблизу селища Гродівка, Покровського району, Донецької області.
ОСОБА_2 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 02.10.2023 року та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 30.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 сповістив заявника про те, що її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти під час виконання бойового завдання поблизу селища Гродівка, Покровського району Донецької області.
За фактом встановлення причин та з`ясування обставин зникнення безвісти (загибелі) під час виконання бойового завдання ОСОБА_2 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративногосподарської діяльності) від 27.09.2024 р. № 1329-АГД «Про призначення службового розслідування» та на підставі рапорту командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2024 р. - військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства Оборони України було проведено службове розслідування. Зі службового розслідування №1675, результати якого оформлені актом від 26.10.2024 року вбачається, що внаслідок активних бойових дій та складної бойової обстановки 26.09.2024 року, внаслідок скиду дрона противника, безпосередньо на молодшого сержанта ОСОБА_2 , останній загинув на місці.
Факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 також підтверджуються поясненнями військовослужбовців, які разом заходили на позицію.
Отримавши результати службового розслідування, де чітко вказано про загибель чоловіка, заявник через свого представника звернулася до Козятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для проведення державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті не надано документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.
Отже заявник, як дружина загиблого військовослужбовця не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки відсутня довідка про його смерть.
Метою встановлення факту, що має юридичне значення, є державна реєстрація смерті, яка породжує правові наслідки для заявника, у тому числі отримання виплат, передбачених законодавством після загибелі військовослужбовця, тобто від встановлення цього факту залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
З урахуванням викладеного, просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 13.01.2026 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.
До суду 18.01.2026 від представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 надійшли пояснення, що дійсно під час проведення службового розслідування отримано інформацію, що може свідчити про загибель ІНФОРМАЦІЯ_5 в ході виконання бойового завдання під час штурмових дій противника в районі населеного пункту ГРОДІВКА покровського району Донецької області молодшого сержанти ОСОБА_2 . 
Однак, у зв`язку з веденням бойових дій на позиціях де перебував молодший сержант ОСОБА_2 , та складною бойовою обстановкою, яка унеможливила проведення евакуації тіла з поля бою, медичне підтвердження факту смерті військовослужбовця не було здійснено. 
Також в поясненнях просили звернути увагу на правові наслідки встановлення факту смерті особи або оголошення її померлим. 
Так частиною першою статті 16 згаданого Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 зазначеного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. 
Відповідно пункту 2 Постанови Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. 
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Разом з тим, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи, або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. У разі призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця, особам, які мали на неї право, така допомога не буде повернута чи стягнута до державного бюджету назад, оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця є соціальною виплатою. За таких обставин буде нанесено шкоду державному бюджету.
23.02.2026 від представника Козятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Оксани Долюк надійшла заява, просили розгляд справи проводити без їх участі.
До суду 25.03.2026 від представника заявника надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та проведення розгляду справи без заявника та представника.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку відсутності всіх учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом.
ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , факт родинних відносин між ними, як чоловіка та дружини, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 21.01.1995 року, що видане Комсомольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.
ОСОБА_2 , 1971 року народження, проходив військову службу в Збройних Силах України та був призваний територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на військову службу підчас мобілізації. Відповідно до пунктів 13 та 14 наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 02.10.2023 №45 молодшого сержанта ОСОБА_4 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 вересня 2023 року №346-РС на посаду сержанта із матеріального забезпечення роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 та з 02 жовтня 2023 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 02 жовтня 2023 року становить: загальна вислуга 08 роки 02 місяці 24 дні, в тому числі пільгова вислуга 00 роки 00 місяці 00 дні. Підстава: витяг із наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 вересня 2023 року №346-РС припис командира військової частини НОМЕР_3 від 29.09.2023 року №1847/3298. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 командир 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 виконував бойові і спеціальні завдання. 
Від командира батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 28.09.2024 отриманий рапорт, про те, що в районі населеного пункту Гродівка Покровського району Донецької області в наслідок активних бойових дій та складної бойової обстановки 26.09.2024 не представилось можливим встановити місцезнаходження молодшого сержанта ОСОБА_4 . Відповідно до пункту 34 наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 28.09.2024 №186 вважається таким, що зник безвісти 26 вересня 2024 року, молодший сержант ОСОБА_5 , командир 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем. З 26 вересня 2024 року призупинено виплату грошового забезпечення та на час проведення службового розслідування зняти з усіх інших видів забезпечення. Підстава: рапорт лейтенанта ОСОБА_6 , вх.№2/11329 від 28.09.2024.
З метою з`ясування причин і обставин викладених в рапорті щодо зникнення молодшого сержанта ОСОБА_4 наказом командира (з адміністративно-господарської діяльності) військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2024 №1329-АГД було призначено проведення службового розслідування. Згідно службового розслідування, результати якого оформлені Актом службового розслідування № 1675 від 26.10.2024 року вбачається, що відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№119 від 30.05.2024 в районі населеного пункту ГРОДІВКА Покровського району Донецької області внаслідок бойових дій та складної бойової обстановки 26.09.2024 не представилось можливим встановити місце знаходження молодшого сержанта ОСОБА_4 . 
При проведенні перевірки особового складу в розташуванні підрозділів, обліку поранених в шпиталях медичній роті та серед евакуйованих штатним евакуаційним транспортом, не представилося можливим встановити місцезнаходження військовослужбовця ОСОБА_2 , пошукові заходи були обмежені інтенсивними мінометно - артилерійськими обстрілами на лінії зіткнення, останній перебував на позиціях у засобах захисту та зі зброєю 7.62 мм AKM № MP4493 у комплекті. 25.09.2024 року в об год.00 хв. ранку він разом з 3-ма іншими військовослужбовцями був доставлений у селище Гродівка, Покровського району, Донецької області на CП, щоб замінити інших бійців. 3 моменту висадки на позицію противник щільно обстрілював з мінометів та атакував дронами — камікадзе, а також робив скиди на позицію. Близько 15 год. 00 хв. дрон противника зробив скид безпосередньо на молодшого сержанта ОСОБА_2 , який загинув на місці. Гpyпa по рації звітувала про загибель військовослужбовця та пробила запит на евакуацію, однак евакуація була неможлива, так як противник обійшов CП з обох боків та підготувався розпочати штурм, за таких обставин гpyпa бійців відійшла від даної позиції, отримавши контузії та поранення. Тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 забрати не було можливості, так як воно залишилося на позиції, яка вже є непідконтрольною 3CУ. 
Про загибель військовослужбовця було повідомлено по рації, а саме, що в групі є загиблий, однак відповіді не було, тому гpyпa повернулася самотужки та не маючи можливості забрати тіло. I на сьогодні немає жодної безпечної можливості для евакуації тіла загиблого військовослужбовця, так як дана територія, вже є непідконтрольною.
У зв`язку з веденням бойових дій на позиціях, де перебував молодший сержант ОСОБА_5 , та складною бойовою обстановкою, яка унеможливила проведення евакуації тіла з поля бою, медичне підтвердження факту смерті військовослужбовця не було здійснено. Таким чином, з огляду на відсутність юридично значущих доказів, які однозначно підтверджували факт загибелі військовослужбовця, службове розслідування може встановити лише факт його зникнення безвісти.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності ) від 26.10.2024 року № 1336 — ОД « Про результати службового розслідування», ОСОБА_5 , вважається таким, що зник безвісти 26.09.2024 року під час штурмових дій противника поблизу селища Гродівка, Покровського району, Донецької області, при виконанні бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини, сувернітету та територіальної цілісності України.
Відповідно до відповіді від 13.12.2024 року № 222/КШ/23860 Координаційного штабу з питань поводження військовополоненими вказано, що в інформаційній системі з питань поводження військовополоненими ОСОБА_2 , однак до штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста aбo зі сторони російської федерації про перебування зазначеної особи в полоні стану її здоров`я та місця утримання.
Заявник звернулася до Козятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для проведення державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті не надано документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.
Отже заявник, як дружина загиблого військовослужбовця не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки відсутня довідка про його смерть.

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою відповідно до вимог ст. 315, 317 ЦПК України про встановлення факту смерті чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не відповідно до вимог ст. 46 ЦК України про оголошення судом фізичної особи померлою.
Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 5 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц вказано, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. 
Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами».
Таким чином, звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту смерті сина, під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, є належним способом захисту її прав, оскільки від його встановлення залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).
Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29 жовтня 2024 року, згідно якого воєнний стан продовжений строком на 90 діб.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактусмерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Судом встановлено, що заявниця є дружиною ОСОБА_2 .
Згідно зі Сповіщенням сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти від 30.09.2024, солдат її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти під час виконання бойового завдання поблизу селища Гродівка, Покровського району Донецької області.
01.10.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про зникнення безвісті ОСОБА_2 .
Зі службового розслідування №1675, результати якого оформлені актом від 26.10.2024 року вбачається, що внаслідок активних бойових дій та складної бойової обстановки 26.09.2024 року, внаслідок скиду дрона противника, безпосередньо на молодшого сержанта ОСОБА_2 , останній загинув на місці. 
Зазначені вище обставини підтверджені письмовими поясненнями двох свідків вказаної події, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
За результатами проведеного службового розслідування встановлено наступне: При проведенні перевірки особового складу в розташуванні підрозділів, обліку поранених в шпиталях медичній роті та серед евакуйованих штатним евакуаційним транспортом, не представилося можливим встановити місцезнаходження військовослужбовця ОСОБА_2 , пошукові заходи були обмежені інтенсивними мінометно - артилерійськими обстрілами на лінії зіткнення, останній перебував на позиціях у засобах захисту та зі зброєю 7.62 мм АКМ № МР4493 у комплекті. 25.09.2024 року в о6 год.00 хв. ранку він разом з 3-ма іншими військовослужбовцями був доставлений у селище Гродівка, Покровського району, Донецької області на СП, щоб замінити інших бійців. З моменту висадки на позицію противник щільно обстрілював з мінометів та атакував дронами – камікадзе, а також робив скиди на позицію. Близько 15 год.00 хв. дрон противника зробив скид безпосередньо на молодшого сержанта ОСОБА_2 , який загинув на місці. Група по рації звітувала про загибель військовослужбовця та зробила запит на евакуацію, однак евакуація була неможлива, так як противник обійшов СП з обох боків та підготувався розпочати штурм, за таких обставин група бійців відійшла від даної позиції, отримавши контузії та поранення. Тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 забрати не було можливості, так як воно залишилося на позиції, яка вже є непідконтрольною ЗСУ. Про загибель військовослужбовця було повідомлено по рації, а саме, що в групі є загиблий, однак відповіді не було, тому група повернулася самотужки та не маючи можливості забрати тіло. І на сьогодні немає жодної безпечної можливості для евакуації тіла загиблого військовослужбовця, так як дана територія, вже є непідконтрольною. 
Факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 також підтверджуються поясненнями військовослужбовців, які разом заходили на позицію від 11.10.2024 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , бланки отримання пояснень є додатками № 14-16 до акту службового розслідування.
В судовому засіданні прослухано аудіозапис телефонного дзвінка ОСОБА_9 до сина ОСОБА_2 , під час якого він говорить, що на власні очі бачив нерухоме тіло батька і що він дійсно помер одразу. Допитати безпосередньо в суді свідка, ОСОБА_8 немає можливості, так як останній відповідно до листа (сповіщення) від 05.02.2025 №16/1/1015 вважається безвісти зниклим. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно з ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 11.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року №296/5 при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявник надає свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Заявниця звернулася до суду, щоб встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть чоловіка вона не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю ОСОБА_2 .
Суд бере до уваги твердження заявниці про неможливість отримання відповідного лікарського документа про смерть чоловіка, оскільки на час розгляду справи тіло ОСОБА_2 знаходиться на позиції внаслідок продовження активних бойових дій та неможливістю евакуації, при цьому військовою частиною НОМЕР_1 з матеріалів службового розслідування підтверджено саме факт смерті ОСОБА_2 .
Вказані вище письмові докази, прослуханий судом аудіозапис телефонної розмови, досліджені письмові пояснення безпосередніх свідків смерті, побратимів ОСОБА_2 не містять жодних суперечностей і надають можливість зробити не просто вірогідне припущення, а дійти висновку про його смерть ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у селище Гродівка, Покровського району, Донецької області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області, оскільки зібрані у справі докази дають підстави вважати, що його загибель сталась внаслідок скиду військового дрона противника.
Також суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
Суд критично оцінює доводи представника Військової частини НОМЕР_1  та враховує їх у контексті балансу між формальним застосуванням норми права та необхідністю захисту фундаментальних прав людини.
Суд звертає увагу, що положення національного законодавства, зокрема Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, мають загальний регулятивний характер та визначають стандартний порядок документального оформлення фактів загибелі військовослужбовців, який передбачає, серед іншого, підтвердження смерті медичним висновком військового медика.
Разом із тим, такі вимоги не можуть застосовуватися формально та без урахування реальних умов ведення бойових дій. Суд констатує, що в обстановці активних бойових зіткнень, під час виконання бойових завдань на передових позиціях, наявність військового медика та можливість належного документального оформлення факту смерті часто є об`єктивно відсутніми або фізично неможливими.
За таких обставин відсутність медичного висновку як єдиної формальної підстави для підтвердження смерті не може розцінюватися як безумовна підстава для невизнання самого факту загибелі військовослужбовця. Інше тлумачення призвело б до непропорційного обмеження прав та законних інтересів осіб, а також фактичного ігнорування очевидних обставин загибелі.
Суд виходить із того, що факт смерті військовослужбовця може підтверджуватися сукупністю належних і допустимих доказів, зокрема показаннями свідків, рапортами командирів, матеріалами службових розслідувань, фото- та відеофіксацією, а також іншими доказами, які у своїй сукупності дають змогу достовірно встановити обставини та факт загибелі.
Формальний підхід до оцінки доказів у таких справах є неприпустимим, оскільки суперечить як принципу верховенства права, так і завданню судочинства щодо справедливого вирішення спору з урахуванням реальних обставин.
Отже, формальне слідування цим нормам прирікало б родину на невизначеність до самого закінчення війни. 
Такий підхід суперечить зобов`язанням України за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, згідно із законодавством України, є частиною національного законодавства, а її тлумачення в практиці ЄСПЛ є джерелом права.
У цій справі суд вбачає колізію між формальним правилом національного права та фундаментальними правами заявниці та її родини. ЄСПЛ у своїй практиці (зокрема, у справах щодо зниклих безвісти, як-от Varnava and Others v. Turkey від 18.09.2009) неодноразово наголошував, що тривала невизначеність щодо долі зниклого родича є формою душевних страждань, що може бути порушенням статті 3 Конвенції (Заборона катування), та є серйозним втручанням у сімейне життя, що захищається статтею 8 (Право на повагу до приватного і сімейного життя).
Держава має «позитивні зобов`язання» не лише розслідувати зникнення, а й створювати правові механізми, які дозволяють родичам вирішувати юридичні та практичні проблеми, що виникають через відсутність їхнього близького. Залишати сім`ю в «правовому вакуумі» на невизначений термін (потенційно, на багато років до завершення війни) є непропорційним втручанням у їхнє сімейне життя.
Тому суд застосовує тест на пропорційність, зважуючи два інтереси: інтерес держави, який полягає у запобіганні передчасному встановленні факту смерті військовослужбовця (функція «запобіжника»); інтерес родини, який полягає у припиненні стану невизначеності, можливості офіційно вшанувати пам`ять, отримати соціальний захист від держави та вирішити спадкові питання.
Щоб оцінити цей баланс, суд враховує фактичний контекст, який склався за час зникнення молодший сержант, ОСОБА_2 . З вересня 2024 року по теперішній час між Україною та Російською Федерацією відбувся інтенсивний процес обмінів. Згідно з офіційними даними, станом на літо 2025 року проведено понад 60 обмінів військовополоненими. Паралельно відбувалися численні репатріації тіл загиблих, під час яких Україна повернула тіла понад десяти тисяч полеглих воїнів. За майже два роки, впродовж десятків цих обмінів, ані серед живих, ані серед загиблих цього військовослужбовця не знайдено. Це свідчить про те, що всі реальні та практичні можливості для встановлення його долі були вичерпані, що з найвищим ступенем ймовірності вказує на його загибель у бою 25.09.2024.
Суд вважає, що відмова у задоволенні заяви прямо порушує фундаментальні права родини, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (Захист права власності). Практика ЄСПЛ чітко встановлює, що поняття «майно» у сенсі цієї статті має автономне значення і не обмежується лише правом власності на матеріальні речі. Воно охоплює і соціальні виплати, якщо національне законодавство передбачає право на їх отримання. Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантує родині загиблого право на отримання одноразової грошової допомоги, пенсії по втраті годувальника та інших пільг. Ці гарантії є «майном» у розумінні Конвенції.
Держава, встановлюючи формальну перепону (необхідність чекати завершення бойових дій), яка робить неможливим отримання свідоцтва про смерть, фактично на невизначений термін позбавляє родину можливості реалізувати своє майнове право. Це є прямим втручанням у право власності. Згідно з практикою ЄСПЛ, таке втручання має бути пропорційним та не покладати на особу «надмірний індивідуальний тягар». Вимога чекати роками, не маючи жодної надії на зміну ситуації, є саме таким надмірним тягарем.
Таким чином, держава не виконує свої «позитивні зобов`язання» щодо створення ефективного правового механізму, який би дозволив родині загиблого захисника отримати належний соціальний захист без невиправданих зволікань.
Зважуючи інтереси, суд доходить висновку, що після спливу двох років, на тлі десятків обмінів, які не дали результату, та за наявності прямих свідчень очевидців смерті в матеріалах службового розслідування щодо загибелі, баланс інтересів однозначно зміщується на користь родини. Подальше очікування завдає їм безперервних душевних страждань (порушення статей 3 та 8 Конвенції) та блокує доступ до гарантованих державою соціальних пільг (порушення статті 1 Першого протоколу).
Тому суд вважає за необхідне віддати перевагу нормам Конвенції та практиці ЄСПЛ над формальними вимогами національного законодавства, яке в цьому конкретному випадку призводить до несправедливості та порушення фундаментальних прав людини.
Таким чином, суд доходить до висновку, що саме у зв`язку з відсутністю тіла військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 та неможливістю складення закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою документа встановленої форми про смерть, відсутністю рішення суду про встановлення факту смерті (про оголошення його померлим), наказом № 1336 від 26.09.2024 «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців під час участі у воєнних діях» ОСОБА_2 облікований як безвісно відсутній військовослужбовець.
Разом з тим, настання смерті (загибелі) ОСОБА_2 підтверджується дослідженими в сукупності доказами та тим, що обставини, за яких останній зник безвісти, дають обґрунтовані підстави встановити факт його загибелі.
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, яке згідно з чинним законодавством України потрібно для подальшого забезпечення соціального захисту останньої та дітей загиблого, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника, оформлення пенсії по втраті годувальника, отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оформлення спадщини тощо.
Суд виходить із того, що держава має позитивний обов`язок забезпечити ефективні механізми встановлення долі особи, зокрема в умовах збройного конфлікту, і такі механізми не можуть зводитися виключно до формального дотримання процедур, виконання яких є об`єктивно неможливим.
Інше тлумачення призвело б до ситуації, за якої держава, посилаючись на недотримання формальних вимог, фактично ухиляється від виконання своїх зобов`язань за Конвенцією, що є неприпустимим.
Суд вважає, що факти, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, задовольняє заяву та встановлює факт смерті смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Каражал, військовослужбовця Збройних Сил України, командира 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу селища Гродівка, Покровського району, Донецької області під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від російської федерації.
ухвалив:
Заяву  ОСОБА_1 , треті особи: Козятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Каражал, військовослужбовця Збройних Сил України, командира 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу селища Гродівка, Покровського району, Донецької області під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від російської федерації.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду підписано та складено 06.04.2026.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 

Заінтересована особа: 
Козятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) адреса 22100, Вінницька обл., Хмільницький р-н., м.Козятин, вул. Пилипа Орлика 5 ЄДРПОУ 21725764

Військова частина НОМЕР_1 Міністерства Оборони України тел. НОМЕР_5 адреса АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_6 

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА