ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4444/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Кухар Н.М. 
при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (юридична адреса: бульв. Вінтера, буд. 26, м. Запоріжжя, 69041; адреса для листування: вул. Скворцова, буд. 240 А, м.Запоріжжя, 69106; код ЄДРПОУ: 37941143) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" (юридична адреса: вул. Плеханівська, буд. 117, м. Харків, 61001; код ЄДРПОУ: 34329599) 	
про 	стягнення 3 524 354,30 грн 	
за участю представників:
позивача - Гнєзділової К.О.( в режимі відеоконференції);
відповідача - Скребець О.М.; 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсталь" 10.12.2025 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 2 099 009,21 грн, штрафу в сумі 629 702,76 грн, 30% річних у сумі 610 719,62 грн, інфляційних втрат у сумі 184 922,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору поставки № 9/0811 від 08.11.2024 та приписів чинного законодавства, не здійснив оплату за товар, отриманий згідно з видатковою накладною № X-2511/07 від 25.11.2024 (товарно-транспортною накладною № Х-2511/07 від 25.11.2024).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/4444/25 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 15.01.2026 о 15:00.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 25.12.2025, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач, в частині відвантаження товарів за визначеними у видаткових накладних датах діяв виключно на власний розсуд, з підстав, не передбачених вимогами Договору, без отримання 100% попередньої оплати за товар. Таким чином, обов`язок щодо сплати грошових коштів за товар має з`явитися у покупця виключно після отримання вимоги протягом семи днів. У разі задоволення/ часткового задоволення позовних вимог відповідач просив зменшити суми штрафу до розміру 104950,46 грн, що дорівнює 5% від суми позовних вимог, в межах підтверджених збитків позивача.
30.12.2025 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій в обґрунтування своїх заперечень на доводи відповідача зазначив, що строк оплати товару визначений умовами договору поставки, тому посилання відповідача на виконання позивачем ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо направлення вимоги про оплату товару є безпідставним. Нарахування неустойки за укладеним Договором відбулось з дотриманням вимог Цивільного кодексу України та ст. 232 Господарського кодексу України. Позивач також просив відмовити відповідачеві у зменшенні розміру нарахованих сум штрафу, 30% річних, інфляційних втрат, у зв`язку з ненаданням відповідачем доказів на підтвердження підстав для такого зменшення.
Протокольною ухвалою господарського суду від 15.01.2026 підготовче засідання у справі № 922/4444/25 було закрито; розгляд справи по суті призначено на 03.02.2026 о 14:20.
У судовому засіданні, яке відбулося 03.02.2026, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечував на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
08.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" (відповідач) було укладено Договір поставки № 9/0811 (надалі - Договір).
Згідно з умовами Договору (п. 1.1), позивач, як продавець, зобов`язався передати у власність відповідача, як покупця, товар, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити його вартість в порядку та на умовах укладеного Договору (надалі - Товар).
Товар поставляється партіями. Під партією Товару розуміється кількість Товару, що оформлена однією видатковою та/або товарно - транспортною накладною. Асортимент, найменування, кількість, одиниця виміру, ціна, терміни поставки визначаються у видаткових накладних та/або товарно-транспортних накладних, та/або специфікаціях. Специфікація є невід`ємною частиною Договору (п.1.2 Договору).
Відповідно до п. 3.1 Договору, продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти Товар у терміни передбачені видатковою накладною та/або товарно-транспортною накладною, та/або специфікацією до Договору.
Поставки Товару здійснюється на умовах EXW або FCA склад Продавця м.Харків згідно Міжнародних правил тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС" у редакції 2010 року. Умови поставки товару сторони можуть змінювати та передбачати у відповідних специфікаціях (п. 3.2 Договору). Товар відвантажується з умовами толерансу +/- 5 % (п. 4.3 Договору).
Як свідчать матеріали справи, сторони уклали Специфікацію № 1 від 08.11.2024 до Договору на поставку товару: опора ОПІ у кількості 2 шт. на загальну суму 2099009,21 грн з ПДВ. Товар відвантажується на умовах СРТ склад покупця відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року.
На виконання умов Договору та Специфікації № 1 позивачем здійснено поставку товару відповідно до видаткової накладної № X-2511/07 від 25.11.2024 (товарно-транспортна накладна № Х-2511/07 від 25.11.2024) на суму 2 099 009,21 грн.
Товар відповідачем отримано в повному обсязі, про що свідчать відмітки уповноваженої особи відповідача на товаросупровідних документах. Претензій відповідача щодо поставки неякісного Товару на адресу позивача не надходило.
Згідно з п. 2.2 Договору, покупець повинен оплатити вартість Товару на умовах: 100 % передоплата вартості Товару, якщо інше не буде обумовлено у специфікації до Договору. Пунктом 3 Специфікації № 1 визначені інші умови оплати товару, а саме по 13.12.2024.
Станом на 02.12.2025, відповідач не здійснив оплати за поставлений Товар за вищевказаною накладною, внаслідок чого, за ним утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2 099 009,21 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Заперечуючи проти позову, відповідач наполягає на тому, що строки оплати товару ним порушені не були, оскільки позивач, в частині відвантаження товару за визначеними у видаткових накладних датах діяв виключно на власний розсуд, з підстав, не передбачених вимогами Договору, без отримання 100% попередньої оплати за товар. Тому відповідач вважає, що обов`язок щодо сплати грошових коштів за товар має з`явитися у нього, як покупця, виключно після отримання вимоги протягом семи днів в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.
Суд не погоджується з такою позицією відповідача оскільки умовами п. 2.2 Договору сторони визначили, що покупець повинен оплатити вартість Товару на умовах: 100% передоплата вартості Товару, якщо інше не буде обумовлено у специфікації до Договору. 
08.11.2024 сторонами було укладено Специфікацію № 1 до Договору поставки № 9/0811, пунктом 3 якої визначені інші умови оплати товару, а саме по 13.12.2024.
Отже, факт передачі позивачем відповідачу товару та його вартість підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Строк оплати поставленого товару, відповідно до п. 2.2 Договору поставки № 9/0811 від 08.11.2024, Специфікації № 1 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, є таким, що настав.
Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати існуючої заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 2 099 009,21 грн боргу.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 7.1. Договору, у разі порушення термінів оплати товару більш ніж на 5 днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 30% від вартості вчасно несплаченого товару. Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, покупець сплачує продавцю 30% річних від простроченої суми.
У зв`язку із простроченням відповідачем оплати товару, позивачем здійснено нарахування штрафу в сумі 629 702,76 грн, 30% річних у сумі 610 719,62 грн, інфляційних втрат у сумі 184 922,71 грн.
Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача штрафу, 30% річних та інфляційних втрат у вищевказаних розмірах законними та обґрунтованими.
Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 3 524 354,30 грн, у тому числі: 2 099 009,21 грн основного боргу, 629 702,76 грн штрафу, 610 719,62 грн - 30% річних та 184 922,71 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" є обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідач просить зменшити розмір зменшити суми штрафу (30%) до розміру 104950,46 грн, що дорівнює 5% від суми основного боргу, та, в межах підтверджених збитків позивача, а також зменшити суми нарахованих річних до розміру 3%, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, від суми позовних вимог, в межах підтверджених збитків позивача.
Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що позивачем у справі не заявлено про жодні збитки.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Чинне законодавство України не передбачає переліку виняткових випадків чи обставин, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Відповідно вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, згідно з якими господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. 
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка не може бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. 
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд має на меті забезпечення балансу інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення боржника від їх сплати без належних правових підстав та, одночасно, не допускаючи отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. 
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. 
При вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій за клопотанням відповідача, суд, виходить із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності.
Під час вирішення питання про зменшення штрафних санкцій суд також враховує розмір нарахованих позивачем до стягнення штрафних санкцій та його співвідношення до загальної ціни договору.
Як свідчить усталена судова практика при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд бере до уваги співвідношення загальної вартості товару та розміру штрафних санкцій (постанови Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №904/2847/19, від 21.04.2021 у справі № 923/587/20, від 11.02.2021 у справі №5023/10655/11 (922/1379/20). 
Водночас, умови укладеного сторонами договору, в частині застосування штрафних санкцій, містять вагомий дисбаланс між розміром штрафних санкцій та загальною вартістю товару. 
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум штрафу та процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу та процентів річних на 30%, що відповідатиме меті застосування штрафних санкцій та розумності як засадничому положенню цивільного законодавства. 
Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі 2099009,21 грн, штраф у сумі 440791,93 грн, 30% річних у сумі 427503,73 грн, інфляційні втрати у сумі 184 922,71 грн. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку зі зменшенням штрафних санкцій.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -  

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепло-Квар" (юридична адреса: вул. Плеханівська, буд. 117, м. Харків, 61001; код ЄДРПОУ: 34329599) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (юридична адреса: бульв. Вінтера, буд. 26, м. Запоріжжя, 69041; адреса для листування: вул. Скворцова, буд. 240 А, м.Запоріжжя, 69106; код ЄДРПОУ: 37941143) - заборгованість у сумі 2099009,21 грн, штраф у сумі 440791,93 грн, 30% річних у сумі 427503,73 грн, інфляційні втрати у сумі 184 922,71 грн, судовий збір у сумі 52 865,31 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України. 
Повне рішення складено "12" лютого 2026 р. 

Суддя		Н.М. Кухар