П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20245/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
20 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Коростенської окружної прокуратури на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави до Державної служби геології та надр України, Державної комісія України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрГеоРесурс" про визнання протиправними та скасування державної реєстрації робіт і досліджень, протоколу, наказу та спеціального дозволу
В С Т А Н О В И В :
18.08.2025 Керівник Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України, Державної комісія України по запасах корисних копалин, в якій просив:
- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію робіт і досліджень пов`язаних із геологічним вивченням надр, здійснену Державною службою геології та надр України ТОВ "УкрГеоРесурс" за формою 3-гр із присвоєнням державного реєстраційного номера об`єкта РДГВН № У-15-259/1.
- визнати протиправним та скасувати протокол № 3513 від 28.12.2015 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології і надр України від 09. 02.2017 №71 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "УкрГеоРесурс" згідно з п.5 Додатку 1"Перелік спеціальних дозволів, які надаються згідно з підпунктом першим п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.
- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від № 6584 виданий 29.10.2021 ТОВ "УкрГеоРесурс" з метою видобування корисних копалин Білокоровицького родовища ділянки 2.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 позовну заяву керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави залишено без руху та запропоновано усунути виявлені недоліки шляхом подання заяви відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням інших причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду як такий, що пропущений з поважних причин. Цією ж ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 визнано передчасним висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області, який діє в інтересах держави при зверненні з позовом до Державної служба геології та надр України, Державної комісія України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю " УкрГеоРесурс", про визнання протиправними та скасування державної реєстрації робіт і досліджень, протоколу, наказу та спеціального дозволу.
Задоволено заяву Державної служба геології та надр України та Державної комісія України по запасах корисних копалин про залишення без розгляду адміністративного позову керівника Коростенської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави до Державної служба геології та надр України, Державної комісія України по запасах корисних копалин, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрГеоРесурс", про визнання протиправними та скасування державної реєстрації робіт і досліджень, протоколу, наказу та спеціального дозволу.
Адміністративний позов залишено без розгляду.
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом та підтверджені належним чином.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що у органів прокуратури була реальна можливість, ще до травня 2025 року дізнатись про наявність чи відсутність у ТОВ "УкрГеоРесурс" спеціального дозволу на користування надрами, підстав його отримання, витребувати додаткові відомості щодо складання оскаржуваного протоколу та встановити усі необхідні підстави для звернення до суду з даним позовом, та навіть незважаючи на рекомендації рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, яке введено в дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, позивач допустив триваючу пасивну поведінку з приводу виявлення вказаних фактів. Відповідно в межах цього спору відсутні правові підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. 
За доводами апеляційної скарги, виявити порушення вимог природоохоронного законодавства можливо лише в ході опрацювання відповідних інформацій та матеріалів, шляхом надання комплексної оцінки усім обставинам. Водночас, процесуальним законодавством початок перебігу строків позовної давності пов`язано не з датою прийняття оскаржуваних рішень, а з виникненням передбачених законом підстав, в той же час ні факт наявності оскаржуваної державної реєстрації робіт за формою 3-гр № У-15-259/1, які планує провести ТОВ «УкрГеоРесурс», та наявність протоколу Державної служби геології та надр України, ні факт наявності спеціального дозволу на користування надрами не свідчили про їх протиправність, а отже не надавали підстав для їх скасування у судовому порядку.
Так, скаржник переконує апеляційний суд, що лише за результатами скерованого на адресу Офісу Генерального прокурора листа Державної служби геології і надр від 15.05.2025 № 3710/03- 4/2-25 із долученим оскаржуваним спецдозволом та протоколом ДКЗ прокурору стало об`єктивно відомо про обставини прийняття таких рішень відповідачами. Такий лист Держгеонадр надійшов на адресу Офісу Генерального прокурора 21.05.2025 № 126970-25. 
Прокурор вказує, що підставами для звернення прокурора з цим позовом до суду виникли після надходження на адресу Офісу Генерального прокурора листа Держгеонадр, а саме 21.05.2025 № 126970-25. До опрацювання та аналізу відповідної інформації та матеріалів, Коростенська окружна прокуратура не володіла інформацією про порушення інтересів держави у зв`язку з наданням оспорюваного спеціального дозволу.
Ні Конституцією України, ні Законом України «Про прокуратуру» на органи прокуратури не покладено обов`язку відслідковувати оприлюднення органами державної влади та місцевого самоврядування кожного документа, як і не встановлено строків для виявлення оприлюднених актів. Моніторинг усіх без винятку оприлюднених органами державної влади та місцевого самоврядування рішень, а також надання їм оцінки лише з огляду на їхній зміст є неможливими. За змістом вказаних норм законодавства щодо повноважень прокурора, сам факт оприлюднення Держгеонадрами наказу та спеціального дозволу на користування надрами не надає прокурору права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними (недійсними), оскільки таке право виникає лише в разі виявлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. У цьому випадку інформація, яка міститься у тексті оспорюваних наказу Держгеонадр та спеціального дозволу на користування надрами, не давала підстав для висновків про протиправність їх видання, порушення інтересів держави та наявність підстав для захисту прокурором цих інтересів у суді.
Апелянт наголошує, що підстави для звернення з указаним позовом до суду виникли після отримання (21.05.2025) та опрацювання працівниками окружної прокуратури усіх матеріалів та документів, які надійшли до прокуратури. Позовну заяву подано 15.08.2025 до Житомирського окружного адміністративного суду, у межах тримісячного строку після встановлення підстав для звернення до суду.
Державна комісія України по запасах корисних копалин подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Заявник наголошує, що усі протоколи засідання колегії ДЗК оприлюднювались на сайті Державного НВ підприємства Державний інформаційний геологічний фонд України", що входить до сфери управління Держгеонадра та перебували у відкритому доступі до введення воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/20222.
Отже, доступ до протоколу ДКЗ № 3513 був відкритий до 24.02.2022, тобто до введення воєнного стану в Україні. Зазначаємо, що протокол ДКЗ № 3513 оформлено за результатами засідання з розгляду матеріалів попередньої геолого-економічної оцінки Ділянки № 2 Білокоровицького родовища кварцитовидних пісковиків в Олевському районі Житомирської області. Власне, у першій частині протоколу ДКЗ № 3513 закріплено, які документи та матеріали розглянуті колегією ДКЗ, а в преамбулі та другій частині оскаржуваного протоколу висвітлено на підставі яких документів проведено геолого-економічну оцінку та підстави подання матеріалів на розгляд ДКЗ. 
Відповідач, зауважує, що дійсно, рішенням Ради національної безпеки і оборони України ще у 2021 році рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органами вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування. Проте, органам прокуратури знадобилось більше ніж 4 роки для того, що би нарешті активізувати свою діяльність та перейти до виконання обов`язків "із виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування". При цьому, протокол засідання колегії ДКЗ № 3513, що оскаржується в цій справі, оформлено ще 28.12.2015, а спеціальний дозвіл на користування видано 29.10.2021.
Державна служба геології та надр України також подала відзив на апеляційну скаргу в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.
Зокрема, абзацом другим вказаної частини визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.
У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це тривалість часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень розраховується з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.
Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 17.09.2021 у справі № 420/473/20 та від 05.07.2023 у справі № 380/15396/22, від 13.11.2024 у справі № 560/22224/23.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження спрямовані на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19 зазначав про те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного процесуальним законом строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Причина пропуску строку, за загальним правилом, може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16.09.2021 у справі № 560/5412/20, від 01.06.2022 у справі № 460/100/21, від 29.03.2023 у справі № 380/10073/20, від 04.07.2023 у справі №620/4707/22, від 20.07.2023 у справі № 420/8355/22.
У межах доводів апеляційної скарги ключовим є питання щодо встановлення моменту виникнення у прокурора права на звернення з цим позовом до суду з урахуванням положень статті 53 КАС України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру»; дати, з якої прокурор мав дізнатися про фактичні обставини, що слугували підставою для його звернення до суду з позовом у цій справі.
У цій справі прокурор, обґрунтовуючи дотримання ним строку звернення до суду з позовом, зазначає, що його право на звернення до суду виникло після отримання від Держгеонадр інформації, яка була надана листом № 126970-25 від 21.05.2025, тому, на думку позивача, направлення позову 18.08.2025 здійснено у межах строку, встановленого статтею 122 КАС України.
Вказує, що передумовою для витребування Житомирською обласною прокуратурою вказаних матеріалів стало доручення Офісу Генерального прокурора.
В даному випадку, визначальним при вирішенні питання щодо дотримання прокурором строку звернення з позовом до суду, є встановлення обставин, які свідчать про те, коли прокурор був обізнаний чи повинен був бути обізнаний про те, що ТОВ «УкрГеоРесурс", не мало спеціального дозволу на користування надрами під час розгляду колегією ДКЗ матеріалів попередньої геолого-економічної оцінки Ділянки№2 Білокоровицького родовища кварцитовидних пісковиків, поданих ТОВ "УкрГеоРесурс", а також загалом про наявність чи відсутність у товариства спеціального дозволу на користування надрами, підстави отримання спеціального дозволу на користування надрами. Тобто, достатньо було встановити дату протоколу засідання ДКЗ та строк чинності спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "УкрГеоРесурс" (у разі наявності).
Колегія суддів враховує, що відповідно до пунктів 3 наказу Генерального прокурора України від 28.05.2015 № 6гн "Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень" (чинний до 21.09.2018) та 4 наказу Генерального прокурора України від 21.09.2018 № 186 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень" (чинний до 22.08.2020) вказано органам прокуратури отримувати відомості про наявність підстав для застосування представницьких повноважень, зокрема, з публікації у засобах масової інформації, мережі Інтернет, а наказом Офісу Генерального прокурора від 21.08.2020 № 389 "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді" (далі - наказ № 389) розширено положенням "публічної інформації у формі відкритих даних".
Згідно з підпунктом 8.2 наказу № 389 керівникам підрозділів представництва в суді та інших структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур відповідно до їхньої компетенції, керівникам окружних прокуратур, їхнім першим заступникам і заступникам наказано контролювати своєчасність здійснення моніторингу та прийняття обґрунтованих рішень щодо застосування представницьких повноважень за встановленими фактами порушень інтересів держави.
Слід зауважити, що протоколи засідання колегії ДКЗ оприлюднювались на сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" та перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022.
Отже, доступ до протоколу ДКЗ №3513 від 28.12.2015 був відкритий до 24.02.2022, тобто до введення воєнного стану в Україні.
В силу положень Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" рішення, прийняті дозвільним органом підлягають обов`язковому оприлюдненню на порталі електронних сервісів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 25 Порядку надання спеціальних дозволів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30.05.2011 № 615, облік наданих дозволів та заяв ведеться державним науково-виробничим підприємством «Геоінформ України» в установленому Держгеонадрами порядку.
Накази (з додатками) щодо надання, видачі дублікату, переоформлення, внесення змін, продовження строку дії, зупинення, поновлення дії та анулювання спеціальних дозволів на користування надрами розміщені на офіційному веб-сайті Держгеонадр.
Наказ Держгеонадра від 09.02.2017 № 71 "Про надання спеціальних дозволів на користування надрами" оприлюднений на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у розділі архів наказів за 2017 рік, доступ до якого є й нині.
Відповідно до змісту цього наказу ТОВ "УкрГеоРесурс" надається спеціальний дозвіл на користування надрами відповідно до пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України вiд 30.05.2011 № 615.
У спеціальних дозволах на користування надрами міститься інформація, в тому числі щодо підстави надання (посилання на накази Держгеонадр, що перебувають у відкритому доступі) та протоколу(ів) засідання колегії ДКЗ.
Оскаржувані протокол № 3513 від 28.12.2015 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин та спеціальний дозвіл на користування надрами від 29.10.2021 № 6584 з моменту їх прийняття перебували у вільному та відкритому доступі, в тому числі для ознайомлення із їх змістом органами прокуратури.
Проте, активні дії щодо витребування додаткових документів для з`ясування інформації щодо отримання ТОВ "УкрГеоРесурс" спеціального дозволу на користування надрами орган прокуратури почав вчиняти лише у 2025 році.
Слід звернути увагу, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021, яке введено в дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органам вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування.
Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.
Тобто, незважаючи на формулювання у рішенні Ради національної безпеки і оборони України вимоги вжиття додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування з використанням слова «рекомендувати», зважаючи на норми ч. 4 ст. 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» органи прокуратури зобов`язані були своєчасно зреагувати на таке рішення та вжити відповідні заходи.
На переконння колегії суддів, відсутність доказів невідкладної реакції органів прокуратури після введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021 свідчить про триваючу пасивну поведінку.
Як вбачається з матеріалів справи, Державна служба геології та надр України, на запити від 01.05.2025, надала 15.05.2025 Офісу Генерального прокурора інформацію та пакет документів щодо оскаржуваного спеціального дозволу № 6584 від 29.10.2021. 
У подальшому Офісом Генерального прокурора надіслано лист до Житомирської обласної прокуратури щодо вивчення та надання оцінки правомірності отримання ТОВ "УкрГеоРесурс" спеціального дозволу на користування надрами, зі змісту якого вбачається, що у ньому міститься посилання на рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 "Щодо стану справ у сфері надрокористування", уведеним у дію Указом Президента України від 25.03.2021 № 122/2021, а також вказується на опрацювання відкритої інформації єдиної геоінформаційної системи на Державному геологічному веб-порталі за результатами якого виявлено спеціальні дозволи на користування надрами, які видані Державною службою геології та надр України без проведення аукціону на підставі пп.1 п.8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у органів прокуратури була реальна можливість, ще до травня 2025 року дізнатись про наявність чи відсутність у ТОВ "УкрГеоРесурс" спеціального дозволу на користування надрами, підстав його отримання, витребувати додаткові відомості щодо складання оскаржуваного протоколу та встановити усі необхідні підстави для звернення до суду з даним позовом.
Апеляційний суд зазначає, що звернення прокурора, з метою витребування ним документів для підтвердження підстав представництва інтересів держави в суді (яке до того ж відбулось зі спливом значного проміжку часу з моменту прийняття спірного в цій справі протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин № 3513 від 28.12.2015, наказу Державної служби геології і надр України від 09.02.2017 № 71 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "УкрГеоРесурс" та видачі Держгеонадрами спеціального дозволу на користування надрами від 29.10.2021 № 6584) не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що дата отримання прокурором листа Держгеонадр № 126970-25 від 21.05.2025 у відповідь на його запит не змінює моменту, з якого прокурор повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, а лише свідчить про час, коли він почав вчиняти активні дії з метою реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави, і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.
Наведене вище узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23.08.2023 у справі № 380/7024/22, від 21.09.2023 у справі №380/7550/22 та від 13.02.2024 у справі №340/3868/23, від 16.05.2024 у справі № 460/12886/23.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прокурором не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом та підтверджені належним чином.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Коростенської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.