3/130/250/2026 
130/822/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20.03.2026 р. м. Жмеринка
Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Порощук П.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборонни південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого заступником начальника – начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.2 ст172-15 КУпАП, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 у період часу з 13.10.2025 по теперішній час перебуває на посаді заступника начальника - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Під час проходження військової служби, зокрема при виконанні обов`язків військової служби, у відповідності до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України ОСОБА_1 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, утримуватися від негідних вчинків та стримувати інших від їх вчинення, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, встановлювати такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів ЗС України.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, після продовжень воєнний стан діє по теперішній час. 
За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює у тому числі воєнний час, на даний час не завершився.
Згідно вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не містить будь-якої норми, яка передбачала б мобілізацію осіб без громадянства або іноземців. Він передбачає призов на військову службу під час мобілізації громадян України.
Він посилається в усіх своїх положеннях на поняття «військовозобов`язані», які згідно з іншим законодавством є громадянами України.
Відповідно до аб. 2 п. 53 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 № 560, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” визначено, що початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Згідно із ст. 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Положеннями ст. ст. 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
У відповідності до ст. 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, проведеною перевіркою щодо можливих неправомірних дій співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 і законності призову на військову службу гр. ОСОБА_2 , в діях військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_1 21.12.2025 виявлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Встановлено, що майор ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 286 від 13.10.2025 на посаді заступника начальника - начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Збір, формування пакету документів та перевірку документів для призову гр. ОСОБА_2 на військову службу здійснював заступник начальника - начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_1 .
Майор ОСОБА_1 неналежно віднісся до покладених на нього обов`язків, а саме - підготував документи, не маючи підтвердження громадянства України гр. ОСОБА_2 , не перевірив належним чином документи для призову вказаного громадянина, внаслідок чого без належних на це підстав було призвано гр. ОСОБА_2 на військову службу під час мобілізації, до військової частини НОМЕР_1 , який є іноземцем, громадянином російської федерації, ІНФОРМАЦІЯ_4 , всупереч вимогам Конституції України, Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, “Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, що утворило собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та викликало суспільний резонанс.
У супроводі відповідної групи ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних 20.12.2025 було доставлено гр. ОСОБА_2 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.12.2025 № 279М гр. ОСОБА_2 було призвано на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з поясненнями гр. ОСОБА_2 , в ході розмови із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаний громадянин повідомляв працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не є громадянином України та немає паспорта громадянина України, та показував підтверджуючі документи, що він громадянин російської федерації, однак співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 проігнорували це.
Відповідно до довідки радника консульського відділу посольства російської федерації в Україні від 31.12.2020 № 6683, гр. ОСОБА_2 є громадянином російської федерації.
Встановлено, що на запит командира військової частини НОМЕР_2 Державна міграційна служба України відповіла (вих. №6.1-163/6-21 від 04.01.2021), що паспорт громадянина України гр. ОСОБА_2 НОМЕР_3 , оформлений 21.12.2010 Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області визнано не дійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, за наявними обліками територіальних органів ДМС України гр. ОСОБА_2 з питань набуття громадянства України в установленому порядку не звертався, підстав вважати його громадянином України не має.
Відповідно до письмових пояснень майора ОСОБА_1 встановлено, що дійсно останній здійснював збір інформації і формування пакету документів для призову гр. ОСОБА_2 , керуючись Єдиним електронним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів “Оберіг”, відповідно до якого, вказаний громадянин на дату призову на військову службу по мобілізації перебував на обліку у' ІНФОРМАЦІЯ_3 у статусі військовозобов`язаного та рахувався, як порушник військового обліку , через що вважав що гр. ОСОБА_2 є громадянином України і підлягає призову. Свою вину щодо незаконного призову іноземця ОСОБА_2 не визнає.
З посадовими обов`язками офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_1 ознайомлений.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу” захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Отже, так як гр. ОСОБА_2 не є громадянином України, він не є суб`єктом військового обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Відповідно до ст. 6 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу” військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.
У випадках, передбачених законом, іноземці та особи без громадянства (у тому числі звільнені з полону до завершення бойових дій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України), які на законних підставах перебувають на території України (далі - іноземці та особи без громадянства), можуть у добровільному порядку (за контрактом) проходити військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Однак, майор ОСОБА_1 не перевірив відсутність громадянства України, внаслідок чого іноземець гр. ОСОБА_2 був призваний під час мобілізації до лав Збройних Сил України - що не передбачено законодавством України.
Згідно з чинним законодавством, враховуючи вищезазначене, іноземці мають право тільки підписання контракту зі Збройними Силами України в добровільному порядку. Однак, гр. ОСОБА_2 не підписував контракт зі Збройними силами України та не в добровільному порядку був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, майор ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати накази командирів та покладені на нього службові обов`язки.
Згідно із ст. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП, визнав та погодився з обставинами вчинення правопорушень, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, щодо недбалого ставлення військовою службовою особою до військової служби.
Так, дослідивши матеріали справи та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність, так зокрема, винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.03.2026, копією листа командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.03.2026, копією листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_4 на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 10.02.2026, копією рапорту ОСОБА_2 на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.12.2025, копією наказу № 2792М від 21.12.2025 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період щодо ОСОБА_2 , копією військового квитка на ОСОБА_2 , копією посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 , копією паспорта громадянина російської федерації на ОСОБА_2 , та іншими матеріалами адміністративної справи.
Заслухаши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, пом`якшуючою відповідальність обставиною суд визнає щире розкаяння, відсутність обтяжуючих обставин, тому суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо нього у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Крім того, відповідно дост. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ч.1 ст.172-6, ст.33,36,283,284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ухвалення Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яка притягнена до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Порощук П.П.