Справа № 349/890/25 
Провадження № 33/4808/29/26 
Категорія ст.124, ст.130 ч.2 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Задорожньої В.О.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Задорожньої В.О. на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто 605 гривень 60 копійок судового збору,-
в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 24 червня 2025 року о 23 год. 30 хв. в с.Залужжя на 55 км. автодороги М-30 Стрий-Ізварине, повторно протягом року, керував транспортним засобом марки Мерседес номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився працівниками поліції у медичному закладі за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810», результат огляду становив 1,49 проміле, чим порушив вимоги 2.9 а) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.130 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 24 червня 2025 року о 23 год. 30 хв. в с. Залужжя на 55 км. автодороги М-30 Стрий-Ізварине, керуючи транспортним засобом марки Мерседес номерний знак НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив з`їзд на обочину, та допустив наїзд на дерево. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник адвокат Задорожня В.О. просить скасувати постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.
Вважає, що в постанові Рогатинського районного суду Івано-франківської області від 04 серпня 2025 року є невідповідності обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції однобічно та неповно з`ясував обставини справи.
Вказує, що суд першої інстанції задля доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, не надаючи оцінку та не перевіряючи обставини справи, просто перефразовує текст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №372088 від 24 червня 2025 року, чим і обґрунтовує достовірність встановленого ним факту безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у зазначений час та місці.
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги, що вказане у протоколі місце вчинення адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, оскільки за вказаною адресою розташоване приміщення в якому знаходиться відділення поліції №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, у матеріалах справи відсутні дані щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаною адресою.
Крім того, зазначений у протоколі час вчинення адміністративного правопорушення також не відповідає фактичним обставинам справи, зважаючи на достовірно встановлений відеозаписом з нагрудної камери поліцейського факт прибуття працівників поліції на місце події лише о 00 год. 37 хв.
Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи сторони захисту щодо недопустимості результатів проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які отримані за допомогою спеціального технічного пристрою Драгер Алкотест 6810, оскільки даний огляд був проведений за допомогою приладу, який не відповідає вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, згідно інформації яку отримав захисник на свій запит.
Таким чином вважає, що працівниками поліції порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не було дотримано всіх законодавчо встановлених вимог щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як наслідок, направлення до медичного закладу виписано формально, без його вручення та роз`яснення причини його складення, а тому не може бути покладене в основу винуватості ОСОБА_1 .
Вказує, що у роздруківці Драгеру не зазначено серію та номер протоколу, до якого така долучається та не зазначено місце проведення тесту. 
Зазначає, що працівниками поліції були складені адміністративні матеріали без участі ОСОБА_1 , після складення він у них розписався, однак працівники поліції не ознайомили його з ними та не роз`яснили права. 
Вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що ОСОБА_1 були порушені Правила дорожнього руху, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних і допустимих доказів про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 б) ПДР України, так як у протоколі не конкретизовано, яку дорожню обстановку не врахував водій, не встановлено відстань з якої він міг бачити дику тварину, що рухалась до проїжджої частини дороги, відсутні дані про встановлення попереджувального дорожнього знаку 1.36 «Дикі тварини», не перевірено доводів водія, що у нього була відсутня об`єктивна можливість передбачити появу дикої тварини на проїжджій частині та запобігти наїзду на неї автомобіля та, як наслідок уникнути з`їзду з проїжджої частини (кювет).
В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги. 
Під час апеляційного розгляду захисником адвокатом Задорожньою В.О. подано клопотання про зупинення провадження по справі, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі. 
До матеріалів клопотання долучено ксерокопію довідки №863 від 29.11.2025 року , відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14.10.2024 року, копію військового квитка ОСОБА_1 та службову характеристику ОСОБА_1 . 
Разом з тим, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.02.3036 року клопотання захисника адвоката Задорожньої В.О. про зупинення провадження по справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі було залишено без задоволення.
Апеляційний суд виходив з того, що відповідно до листа голови Касаційного кримінального суду за № 718/0/158-25 від 04.12.2025 року надано роз`яснення щодо можливості зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі. У вищевказаному листі зазначено, що КУпАП передбачено випадки зупинення розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 277 цього Кодексу строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). Інших випадків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення в КУпАП не передбачено, тому зупинення судового провадження в справах про інші адміністративні правопорушення можливе лише після внесення відповідних змін до цього Кодексу.
Зі змісту листа голови Касаційного кримінального суду №764/0/158-25 від 22.12.2025 року вбачається, що вищевказана правова позиція є виваженою позицією суду касаційної інстанції, яка має рекомендаційний характер та спрямована на забезпечення єдності судової практики. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова визначеність є складової принципу Верховенства права, що гарантує зрозумілість та передбачуваність застосування норм законодавства, дозволяючи передбачати наслідки своєї поведінки та захиститись від державного свавілля. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) 
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Задорожньої В.О., підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та ст.124 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Гурепка проти України»)
При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.
Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а оцінка доказів, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372088; роздруківкою на папері тесту на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатора «Alcotest 6810»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом поліцейського СРПП відділення поліції № 4 (м. Рогатин) О.Криса від 25 червня 2025 року; довідкою начальника відділення поліції №4 (м. Рогатин) Івано Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 03 липня 2025 року, № 106171-2025; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5429; оптичний диском з відеозаписами; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372075; рапортом помічника оперативного чергового відділення поліції №4 (м. Рогатин) Діяна І.Б. від 25 червня 2025 року; схемою місця ДТП; фотосвітлинами з місця події.
Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, вважав за належне повторно дослідити наявні в матеріалах справи докази. 
Перевіряючи доводи захисника адвоката Задорожньої В.О. щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №372088 від 25.06.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 24.06.2025 року о 23 год. 30 хв. в м. рогатин, вул. Галицька, 45 вчинив ДТП, керуючи ТЗ Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Алкотесту Драгер 6810, результат тесту №12961 склав 1,49% проміле. Дані дії водій вчинив повторно протягом року, чим порушив п.2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 372075 від 26.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 24 червня 2025 року о 23 год. 30 хв. в с. Залужжя на 55 км. автодороги М-30 Стрий-Ізварине, керуючи транспортним засобом марки Мерседес номерний знак НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив з`їзд на обочину, та допустив наїзд на дерево. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Протоколи про адміністративне правопорушення буди складені уповноваженою особою – поліцейським ВП №4 (м. Рогатин) Івапно-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Крисом О.М. та містять всі необхідні реквізити та дані, підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_1 . 
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів. 
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень. 
Так, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що помилкове зазначення у протоколі ЕПР1 №372088 місце вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, вул.Галицька, 45 м.Рогатин замість с. Залужжя 55 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине (місце вчинення ДТП) не виключає відповідальності ОСОБА_1 за вчинене та не позбавляло останнього організувати ефективний захист своїх інтересів в суді. 
Зокрема, зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що зміст обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що вчинив правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.130 КУпАП та порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього рух, оскільки повторно протягом року керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а також вчинив правопорушення, яке передбачено ст.124 КУпАП, оскільки не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив з`їзд на обочину та наїзд на дерево внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Даними відеозаписів підтверджено, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 зі змістом протоколів та висунутим звинуваченням, з правами та обов`язками, які передбачені законом, повідомив про можливість надати пояснення щодо висунутого обвинувачення та ознайомитись з матеріалами справи. 
Зі змісту письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 25.06.2025 року працівникам поліції, вбачається, що 24.06.2025 року близько 23 год. 30 хв. він рухався на своєму автомобілі марки мерседес автодорогою М-30 у напрямку міста Рогатин, раптово, на дорогу перед ним вибігла дика тварина, а саме дика коза, і він щоб уникнути ДТП намагався об`їхати тварину зліва, проте лівими колесами з`їхав на шутровану частину дороги, його занесло та викинуло з дороги у кювет, де він врізався у дерево передньою частиною автомобіля. Після чого він внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, а саме рвані рани обличчя та руки, він зателефонував до швидкої медичної допомоги та повідомив про ситуацію що сталася. Приїхавши до лікарні йому надали медичну допомогу та він пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння. Також він визнає, що перед ДТП вживав алкоголь, тест показав 1,49% проміле (а.с. 14).
Відповідно до роздруківки тесту на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатора «Alcotest 6810», серійний номер АRСЕ 0197, проведеного 25 червня 2025 року о 00 год. 10 хв., згідно якого результат огляду становив 1,49 проміле (а.с. 3).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 необхідно було провести у зв`язку з виявленими в останнього ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння – позитивна, 1.49% проміле. З результатом ОСОБА_1 згідний, що засвідчив власним підписом (а.с. 5).
Згідно з даними направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Рогатинська ЦРЛ», складеного 24.06.2025 року, у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби, виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с. 6).
Згідно долученого до матеріалів справи рапорту поліцейського СРПП ВП №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Криса О.М. від 25.06.2025 року, вбачається, що під час патрулювання Рогатинської ОТГ, надійшла інформація про те що до приміщення КНП «Рогатинська ЦРЛ» доставлено водія транспортного засобу Мерседес д.н.з. НОМЕР_3 , громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , який не впорався з керуванням та допустив з?їзд на узбіччя, після чого врізався в дерево, дана подія мала місце в с. Залужжя,автодорога М-30«Стрий-Тернопіль-Мамалига». Прибувши в приміщення лікарні водієві було запропоновано пройти тест на факт вживання алкогольних напоїв, на що останній погодився, результат тесту склав 1.49% проміле, водій з результатом погодився. Тоді працівниками екіпажу було здійснено реагування на повідомлення та на місці ДТП складено схему ДТП. Під час оформлення матеріалів ДТП встановлено що водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування на один рік на підставі рішення Турківського суду Львівської області від 17.02.2025 року. Також встановлено що водій вчинив ДТП не маючи поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Відповідно Законом унесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використання спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки згідно чинного законодавства України. На водія ОСОБА_1 , було складено адміністративні протоколи за ст. 130 ч. 2 КУПАП серії ЕПР1 №372088 , адміністративний протокол за ст. 124 серії ЕПР1 №372075, адміністративна постанова за порушення ч. 4 ст.126 серії ЕНА №5062760, та адміністративну постанову за порушення ч.1 ст.126 КУпАП, серії ЕНА №5062742 (а.с. 7).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.
До матеріалів справи долучено: довідку з єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів (а.с. 9), копія довідки про те, що відповідно до постанови Турківського районного суду Львівської області від 17.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 10), копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5062760 щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП (а.с. 11), копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №372075 (а.с. 12), копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5062742 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 13), ксерокопія першої сторінки паспорта ОСОБА_1 (а.с. 15), копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 16).
Крім того, апеляційним судом були досліджені відеозаписи (а.с. 8) з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, якими підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, файлами 00000000_00000020250625001145_0377 та 0000000_00000020250625001238_0378 з відеозаписами зафіксовано перебування працівників поліції у медичному закладі, де ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній погоджується, працівник поліції розпаковує мундштук, вставляє його в прилад, робить контрольний забір повітря на відсутність алкоголю у приладі. Після цього ОСОБА_1 проходить тест, результат – 1,47% проміле. Працівник поліції робить роздруківку результатів огляду, ОСОБА_1 розписується в ній. 
Файлом 0000000_00000020250625043724_0370 з відеозаписом зафіксовано як працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що йому потрібно розписатися у протоколі, повідомляє, що розгляд справи відбудеться в Галицькому районному суді за викликом, водій розписується у протоколі та отримує копію протоколу за ч.2 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозапис є вичерпно інформативним, носить безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, а відтак надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку її учасників. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом у станів сп`яніння. 
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо недопустимості результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. 
Зокрема, апеляційний суд неодноразово наголошував, що газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за № UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересні 2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію № 14455/2014 внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України. Використання медичних виробів, «газоаналізатор Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України, та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання. Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в пункті 43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Відповідно до сертифікату затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 виданий 01 вересня 2014 року (серія А № 007292) виданий фірмі Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alkotest …, Interlock XT», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером Н788-14. Газоаналізатори Alcotest…, Interlock XT під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки – 1 рік. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається 1 рік. Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.
Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5429, яке чинне до 09 жовтня 2025 року, газоаналізатор «Alcotest 6810» заводський номер ARCE - 0197 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.
Таким чином, газоаналізатор «Alcotest Drager №6810», що був використаний поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння відповідає встановленим вимогам ДСТУ, а тестування здійснено працівниками поліції в межах міжповірочного інтервалу газоаналізатора, встановленого нормативно-правовими документами.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, що визначено п.2.3б) ПДР.
Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив з`їзд на обочину, та допустив наїзд на дерево внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 діяв в умовах аварійної ситуації, яка виникла внаслідок раптової появи на проїжджій частині дикої тварини та був змушений прийняти заходи для безпечного об`їзду перешкоди. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що вищевказані доводи не підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів, які доводять, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом у стані сп`яніння, внаслідок чого був неуважним та не стежив за дорожньої обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із вчинення дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. 
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано вимог закону, та за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці події та в закладі охорони здоров`я.
Відтак вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи апелянта щодо неправомірності дій патрульних поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Апеляційний суд вважає. що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченим способом, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення, яке визначене у відповідності до вимог ст.36 КУпАП, відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами. 
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки. 
З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Задорожньої В.О. залишити без задоволення.
Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв