Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 березня 2026 року справа №520/9898/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:
Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі по тексту – відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 09.04.2025 №696/7 про зупинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до подання Департаменту державної служби Міністерства юстиції України від 01.04.2025 №46769/20.4.1/3025, введеним в дію наказом Міністерства юстиції України від 09.04.2025 №696/7, до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., посвідчення №0007, видане 30.05.2017, строком на 1 місяць. Позивач із таким рішенням не погоджується, оскільки у виконавчому проваджені №75679138, за яким проводилась перевірка, не порушені норми чинного законодавства. А відтак наказ Міністерства юстиції України від 09.04.2025 №696/7 підлягає скасуванню.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.
Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач 20.05.2025 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Позивач здійснював діяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області.
Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України приватному виконавцю надіслано запит від 09.10.2024 №138923/20.4.1/33-24 про надання інформації щодо здійснення виконавчого провадження №75679138 у зв`язку із надходженням скарги ОСОБА_2 від 05.09.2024.
Позивачем листом від 14.10.2024 №38962 надані відповідні пояснення.
Під час проведення Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перевірки встановлено, що постановою від 01.08.2024 приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. відкрито виконавче провадження №75679138 з примусового виконання виконавчого листа №610/681/24, виданого 15.07.2024 Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 51 328,00 гривень.
Приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. 01.08.2024 винесені постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 5 132,80 гривень та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500,00 гривень.
До приватного виконавця Близнюкова Ю.В. 29.08.2024 за вх.№3310 надійшла заява представника ТОВ ФК "Кредит-Капітал" Онуфрака В.В. від 29.08.2024 №04428, в якій зазначалося, що у стягувача відсутні претензії за виконавчим провадженням №75679138.
Приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. 05.09.2024 прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження №75679138 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
У мотивувальній частині цієї постанови приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. зазначено, що рішення згідно з виконавчим документом фактично виконано у повному обсязі, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі.
При цьому приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. 29.08.2024, 01.09.2024, 03.09.2024 та 05.09.2024, до банків надсилалися платіжні інструкції на примусове списання коштів з рахунків боржника у сумі 56 960,80 гривень.
На депозитний рахунок приватного виконавця Близнюкова Ю.В. 03.09.2024 надійшли кошти в сумі 150,00 гривень, 06.09.2024 - у сумі 5 444,80 гривень.
Кошти, які надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця Близнюкова Ю.В. у виконавчому провадженні №75679138, перераховані приватним виконавцем таким чином:
- 69,00 гривень - витрати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (платіжна інструкція від 03.09.2024 №16425);
- 431,03 гривень - витрати виконавчого провадження (платіжні інструкції від 03.09.2024 №16425, від 09.10.2024 №17018, від 18.10.2024 №17141);
- 4 466,71 гривень - основна винагорода приватного виконавця (платіжна інструкція від 07.09.2024 №16454);
- 4 667,06 гривень стягувачу ТОВ ФК "Кредит-Капітал" (платіжна інструкція від 07.09.2024 №16453).
Кошти у сумі 4 667,06 гривень 17.10.2024 повернуті ТОВ ФК "Кредит-Капітал" на депозитний рахунок приватного виконавця Близнюкова Ю.В. та перераховані ним таким чином:
- 4 666,09 гривень - основна винагорода приватного виконавця (платіжна інструкція від 17.10.2024 №17151);
- 0,97 гривень - Бровку Є.А. як повернення надмірно стягнутих грошових коштів (платіжна інструкція від 17.10.2024 №17152).
Незважаючи на наявність інформації від стягувача про відсутність претензій до боржника приватним виконавцем 29.08.2024, 01.09.2024, 03.09.2024, 05.09.2024 до банків надсилалися платіжні інструкції про примусове списання з рахунків боржника коштів з урахуванням заборгованості за виконавчим документом.
Також у виконавчому провадженні №75679138 приватний виконавець 07.09.2024 перерахував стягувану кошти в сумі 4 667,06 гривень, незважаючи на те, що виконавче провадження №75679138 05.09.2024 було закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з тим, що стягувачем повідомлено про відсутність претензій за виконавчим провадженням, чим порушив вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.04.2025 №46769/20.4.1/30-25, погодженого п`ятьма членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. під час виконання професійних обов`язків грубо порушив вимоги пунктів 2, 9 частини першої статті 4, частини одинадцятої статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", пунктів 3, 8 частини першої статті 2, пункту 1 частини другої статті 18, частини шостої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження".
Наказом Міністерства юстиції України від 09.04.2025 №696/7 "Про зупинення діяльності приватного виконавця Близнюкова Ю.В." зокрема, зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., посвідчення №0007, видане 30.05.2017, строком на один місяць. 
Не погоджуючись з вказаним наказом відповідача, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Засади виконавчого провадження визначені ст.2 Закону №1404-VIII, якою встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Принципи діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців визначені ст.4 Закону №1403-VIII, згідно з якою діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Частиною 2 статті 4 Закону №1403-VIII передбачено, що державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Стаття 17 Закону №1403-VIII визначає порядок державного регулювання діяльності приватного виконавця та встановлює, що Міністерство юстиції України, зокрема, формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень; здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення; зупиняє та припиняє право на здійснення діяльності приватного виконавця; здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.34 Закону №1403-VIII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на два роки з обов`язковим повідомленням приватного виконавця про час і місце проведення перевірки не пізніш як за 10 днів до її початку. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями учасників виконавчого провадження. Позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.
За правилами статті 35 Закону №1403-VIII Рада приватних виконавців України має право за зверненням учасника виконавчого провадження або за власною ініціативою здійснити перевірку діяльності приватного виконавця на предмет дотримання ним: 1) статуту Асоціації приватних виконавців України; 2) Кодексу професійної етики приватного виконавця; 3) рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України, пов`язаних із діяльністю приватних виконавців.
Перевірка Радою приватних виконавців України діяльності приватного виконавця здійснюється шляхом надсилання приватному виконавцю письмового запиту в межах предмета перевірки. Протягом 15 календарних днів з дня отримання запиту приватний виконавець зобов`язаний надати Раді приватних виконавців України пояснення та копії відповідних документів.
Рада приватних виконавців України зобов`язана протягом 30 робочих днів з дня отримання пояснень приватного виконавця або часу, коли такі пояснення мали бути отримані, у разі їх ненадання розглянути надані матеріали на предмет наявності ознак дисциплінарного проступку та вирішити питання щодо внесення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Статтею 37 Закону №1403-VIII обумовлено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.38 Закону №1403-VIII, підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
За приписами ч.2 ст.38 Закону № 1403-VIII дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Частинами 1, 3, 4, 6 статті 39 Закону №1403-VIII передбачено, що Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків. До складу Дисциплінарної комісії входять дев`ять членів, по чотири члени із яких призначаються Міністерством юстиції України, у тому числі Міністр або заступник Міністра, та з`їздом приватних виконавців України, один член призначається Радою суддів України. Зазначені органи мають право призначати до складу Дисциплінарної комісії осіб із числа своїх представників, суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців. Персональний склад Дисциплінарної комісії затверджується наказом Міністерства юстиції України. Головою Дисциплінарної комісії є Міністр юстиції України або заступник Міністра юстиції України. Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
За приписами ч.ч.1, 4, 5 ст.40 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення. У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Згідно п.8 ч.5 ст.54 Закону №1403-VIII, Рада приватних виконавців України приймає рішення про внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і під час розгляду вказаної справи.
Відповідно до пп.1 п.6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першою статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Згідно з пп. 3 п. 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця. У разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.
Підпунктом 4 п.6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII встановлено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Протягом п`яти робочих днів з дня закінчення зазначеного строку чи дня припинення або скасування воєнного стану Міністерство юстиції України видає наказ про поновлення діяльності приватного виконавця.
Особливості здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю приватних виконавців у період дії воєнного стану визначено у розділі V Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1195/32647 (далі Порядок № 3284/5).
Так, пунктом 1 розділу V Порядку №3284/5 встановлено, що у період дії воєнного стану структурний підрозділ Міністерства здійснює перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження.
За результатом перевірки відомостей в автоматизованій системі виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства формує інформаційну довідку відповідно до пункту 3 розділу VII Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за №1126/29256.
У разі необхідності одержання від приватного виконавця інформації або пояснень щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків, або копій відповідних документів структурний підрозділ Міністерства може надіслати приватному виконавцю відповідний обґрунтований запит. Запит надсилається на адресу електронної пошти приватного виконавця, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Запитувану інформацію або копії документів приватний виконавець має надати структурному підрозділу Міністерства не пізніше п`яти робочих днів з дня надсилання запиту.
Пунктом 12 розділу V Порядку №3284/5 визначено, що у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.
Надаючи оцінку доводам позивача про те, що його не було запрошено до участі у засіданні Дисциплінарної комісії та не надано копію подання Департаменту 01.04.2025 №46769/20.4.1/30-25. 
Суд звертає увагу на наступні приписи норм чинного законодавства.
Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку (в редакції, яка діяла станом на день винесення подання та прийняття оскаржуваного рішення) у разі виявлення ознак грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень структурний підрозділ Міністерства готує подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 61 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII, яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.
У поданні обов`язково мають бути зазначені обставини, установлені структурним підрозділом Міністерства, з посиланням на джерела інформації (відомості Системи, звернення учасника виконавчого провадження або іншої особи, інформація отримана від приватного виконавця тощо), зміст виявлених порушень з посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів.
Подання про зупинення діяльності приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання надсилається на електронні адреси всіх членів Дисциплінарної комісії для погодження.
Тільки наказом Міністерства від 14.03.2025 №759/5, зареєстрованим 21.03.2025 №450/43856, внесені зміни до пункту 2 розділу V Порядку щодо надсилання подання про зупинення діяльності приватного виконавця, відносно якого воно складено, на зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України електронну адресу, до відома. Вказаний наказ набрав чинності 18.04.2025, а датою подання Департаменту №46769/20.4.1/30-25 про зупинення діяльності приватного виконавця є 01.04.2025.
Беручи до уваги вказане, суд дійшов висновку, що процедура розгляду членами Дисциплінарної комісії подання про зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць не передбачає участі приватного виконавця у такому розгляді, крім того станом на день його направлення членам Дисциплінарної комісії були відсутні будь-які підстави для направлення такого подання приватному виконавцю.
Крім того, суд наголошує, що позивача було повідомлено про наявність скарги ОСОБА_2 та приватним виконавцем листом від 14.10.2024 №38962 надані відповідні пояснення, які не спростовують висновків, вказаних у поданні Департаменту від 01.04.2025 №46769/20.4.1/30-25.
Щодо визначення грубості порушення приватного виконавця, суд зазначає наступне.
У позовній заяві приватний виконавець наголошує на тому, що у його діях відсутнє "грубе" порушення норм профільного законодавства, оскільки відсутні негативні наслідки його дій.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" впроваджено поняття "грубе порушення законодавства щодо примусового виконання рішень".
Водночас, ані вищезазначений Закон, ні Закон №1403 не розкривають зміст вказаного поняття.
Розгляд питань відповідальності приватного виконавця включає з`ясування усіх обставин виявлених порушень, їх оцінку, визначення усіх елементів складу правопорушення, притягнення до відповідальності. Ці питання перебувають у виключній компетенції Мін`юсту та членів Дисциплінарної комісія приватних виконавців, що погоджують подання. При цьому, оцінюючи обставини, Міністерство має право на власний розсуд визначити в чому саме полягає грубість порушення. Такі повноваження є дискреційними.
Поняття "дискреційні повноваження" викладено в Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства від 24.04.2017 №1395/5. Відповідно до даного акту дискреційні повноваження – це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта
Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів від 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, відповідач, як орган державної влади, здійснюючи свої дискреційні повноваження, дійсно має певну свободу вибору, однак наявність вибору обмежена положеннями частини другої статті 19 Конституції України.
Вказане знайшло своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі №940/2394/18 та у постанові від 30.07.2019 по справі №826/9705/17.
Відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними цією статтею. Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Зважаючи, що суд є правозастосовуючим органом, а чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних наказів Міністерством, судовим рішенням не може бути замінена ця процедура та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.
Таким чином, на відповідача покладено превентивну функцію, зокрема щодо організації і контролю відповідно до законодавства державного регулювання діяльності приватних виконавців та у разі необхідності притягнення їх до відповідальності.
Отже, визначення грубості порушення законодавства у діяльності приватного виконавця є дискреційним повноваженням членів комісії та Міністерства і питання правильності його застосування не може бути досліджено адміністративним судом, оскільки буде втручанням у повноваження органу контролю, якими вони наділені в силу закону.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08.04.2025 по справі №380/12053/23.
Зокрема, Верховний Суд, приймаючи рішення у вказаній справі, наголосив, що: «У разі виявлення ознак вчинення приватним виконавцем грубого порушення вимог законодавства щодо примусового виконання рішень, Міністерство може застосувати стягнення у вигляді зупинення його діяльності на один місяць. При цьому, визначення ознак грубого порушення законодавства приватним виконавцем, є дискреційним повноваженням членів Дисциплінарної комісії та Міністерства». 
Відтак, з врахуванням всіх обставин справи та доказів, Дисциплінарна комісія правомірно погодила подання Департаменту стосовно того, що діяльність позивача підлягає зупиненню строком на один місяць на підставі підпункту 4 пункту 61 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1403-VIII, а тому твердження позивача про відсутність у його діях грубого порушення вимог профільного законодавства не знайшло свого підтвердження.
В той же час, грубість порушення законодавства залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: характеру порушуваних прав людини; об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо), суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).
До того ж, з урахуванням вказаного, суттєвою ознакою грубого порушення є його характер та обов`язкова наявність негативних наслідків такого порушення. На відміну від грубого порушення законодавства звичайні порушення не породжують негативних наслідків та можуть бути усунені в тому числі самостійно приватним виконавцем.
Навіть у випадку відсутності негативних наслідків для сторін виконавчого провадження вчиненими приватним виконавцем поза межами наданих йому прав та покладених на нього обов`язків діями, такі дії слід кваліфікувати як протиправні та, відповідно, таким, що мають наслідком застосування до такого приватного виконавця засобів впливу у вигляді дисциплінарного стягнення.
Так, за змістом постанови від 15.07.2021 по справі №380/9335/20, Верховним Судом було сформовано висновок, що приватний виконавець є особою, уповноваженою державою на примусове виконання рішень, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якого поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України.
Судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведені обставини дають суду підстави для висновку, що наказ Міністерства юстиції України від 09.04.2025 №696/7 про зупинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відтак, наказ Міністерства юстиції України від 09.04.2025 №696/7 скасуванню не підлягає. 
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича.
Щодо розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позовної заяви Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича (майдан Конституції, буд.21/2, оф.3 "А", м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61057, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ: 00015622) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА