Справа № 444/3189/24 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М. 
Провадження № 22-з/811/251/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О., 
без участі сторін, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою..
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Рава-Руська міська рада Львівського області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою – відмовлено.
Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області оскаржила ОСОБА_2 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 березня 2025 року – залишено без змін.
10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи її тим, що у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції вона понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.
Подаючи відзив на апеляційну скаргу, вона зазначила орієнтовний розмір витрат, які вона очікує понести, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, тому наявні підстави для відшкодування понесених нею витрат позивачкою.
Надана їй професійна правнича допомога у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції полягала у підготовці відзиву на апеляційну скаргу та участі в судовому засіданні. Крім того, сторони передбачили гонорар успіху адвоката в даній справі у разі ухвалення судом позитивного для клієнта судового рішення.
Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи. 
Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 13000 грн. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 59 Конституції України гарантовано право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом встановлено, що 17 червня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Сидорак Наталією Богданівною укладено договір про надання правової допомоги № 67/24.
Пунктом 5 договору про надання правової допомоги № 67/24 від 17 червня 2024 року передбачено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, визначається за домовленістю сторін, та визначається у відповідних додатках до цього договору.
30 червня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Сидорак Наталією Богданівною підписано додаток № 2 до договору про надання правової допомоги №67/24 від 17 червня 2024 року, в якому сторони передбачили, що загальна сума витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 15000 грн, з яких 10 000 грн – безпосередньо за надання правничої допомоги, а 5000 грн – гонорар (винагорода).
Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, підписаним сторонами 03 жовтня 2025 року, надані послуги складаються з підготовки відзиву на апеляційну скаргу (5000 грн), участі в судовому засіданні (3000 грн), а також гонорару успіху адвоката в даній справі за позитивне рішення для клієнта (5000 грн).
Таким чином, загальна вартість витрат на правову допомогу, враховуючи гонорар успіху, становить 13000 грн.
Актом приймання-передачі наданих послуг, підписаним сторонами 03 жовтня 2025 року, підтверджується, що усі обумовлені послуги надані адвокатом та прийняті клієнтом. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, колегія суддів вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу, яку понесено виключно на стадії апеляційного розгляду справи, є завищеною, з огляду на предмет спору, а також те, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснювався за наявними ній доказами, без подавання нових, та в межах розумного строку.
На виконання умов договору про надання правової допомоги № 67/24 від 17 червня 2024 року, з врахуванням підписаного сторонами 30 червня 2025 року додатку № 2 до цього договору, адвокат Сидорак Н.Б. склала і подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 23-25) та здійснювала представництво інтересів ОСОБА_1 у одному судовому засіданні 02 жовтня 2025 року. 
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання відзиву та участь у одному судовому засіданні), співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, незначну тривалість розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх співмірності та розумності їхнього розміру. 
Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної додаткової постанови.
Повний тест додаткової постанови складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.