УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/32/26 Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В. 
Номер провадження №33/4805/583/26
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:
Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 25.12.2025 о 02 годині 55 хвилин у м. Житомирі по проспекту Миру, 9А, ОСОБА_1 керував т/з Deo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений на підставі ст.266 КУпАП. 
Вказані дії  ОСОБА_1  працівниками поліції кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Вказує, що працівниками поліції недотримано порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, який регламентовано наведеними нормативно-правовими актами, та допущено чисельні порушення при здійсненні своїх службових обов`язків.
Звертає увагу на те, що сам протокол про адміністративне порушення складений неправомірно, оскільки в ньому зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, проте до матеріалів справи долучено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від якого відмовився. Зазначений акт жодним чином не може бути доказом у справах, що стосуються наркотичного сп`яніння. Однак суд першої інстанції послався на вказаний акт, як на доказ його вини.
Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння із зазначенням причин для такого огляду, а також не має наявного висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначає, що поліцейські формально зазначили у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому не надали доказів, які підтверджують наявність цих ознак. Працівники поліції не проводили огляд на наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та у нього їх не вбачалося, що підтверджується відеоматеріалами, які долучені до справи. З відеозапису не можливо встановити, що у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому не зафіксовано жодних ознак наркотичного сп`яніння, його поведінка не є сумнівною, є адекватною для подій зафіксованих в протоколі. При цьому, його стан вочевидь зумовлено лише діями поліцейських, які без очевидних на те підстав ставлять вимогу про необхідність проходження медичного огляду. Тому, поліцейські незаконно склали протокол про адміністративне правопорушення без законних на те підстав.
Зазначає, що працівником поліції взагалі не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, а одразу вказав на необхідність пройти такий огляд у медичному закладі охорони здоров`я, а тому запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан наркотичного сп`яніння не є дійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а відтак матеріали справи не містять жодних інших фактичних доказів вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.
Вказує, що працівники поліції не повідомили його про причину зупинки, а тому всі подальші вимоги поліції, зокрема всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилається на те, що роз`яснення поліцейським можливості водія відмовитись від проходження огляду, не відповідає вимогам законодавства та вводить водія в оману, оскільки п. 2.5 ПДР України передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд. Право відмовитись від проходження огляду, як то повідомив поліцейський водію, він не передбачає. Зазначає, що поліцейський запевнив його, що він має право відмовитись від проходження огляду, а тому зазначене, можна розцінювати, як провокацію та підбурення поліцейським до вчинення адміністративного правопорушення, а саме надати відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та скласти відповідний протокол.
Також зазначає, що має другу групу інвалідності і потребу в прийомі ліків, які несумісні з наркотиками, та це мало бути враховано поліцією при оцінці його стану. Відсутність ознак сп`яніння та його медичне лікування не дають підстав вважати, що він був під впливом наркотиків.
Крім того вказує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинений останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Однак відеозаписом працівників поліції не зафіксовано, що саме він керував транспортним засобом в русі, натомість зафіксовано лише вже зупинений поліцією транспортний засіб не в русі.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.01.2026. В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копію оскаржуваного рішення отримав 26.01.2026 p. у електронному кабінеті в системі «Електронний суд». При цьому здійснював моніторинг справи по номеру справи через Єдиний реєстр судових рішень, в якому також постанова суду першої інстанції з`явилася 26.01.2026 року.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550046 від 25.12.2025 вбачається, що 25.12.2025 о 02 годині 55 хвилин у м. Житомирі по проспекту Миру, 9А, ОСОБА_1 керував т/з Deo, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550046 від 25.12.2025 (а.с.1); направленням водія на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в якому зазначені виявлені ознаки: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло (а.с.4); рапортом командирароти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції І. Тищенка, зі змісту якого вбачається, що під час несення служби 25.12.2025 приблизно 02 годині 55 хвилин в м. Житомирі по проспекту Миру, 9а було зупинено авто Deo, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно п.7 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" під керуванням ОСОБА_1 .. Під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. В установленому законом порядку було запропоновано гр. ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі на що водій відмовився. ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та обов`язками (а.с.5); відеозаписом бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль та встановлено особу водія, а саме  ОСОБА_1 та під час спілкування, у останнього працівниками поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та водію було запропоновано пройти огляд згідно чинного законодавства у найближчому медичному закладі, на що гр.  ОСОБА_1  спочатку погодився, а в подальшому, з урахуванням думки інших осіб, які перебували в автомобілі щодо проходження медичного освідування, категорично відмовився. При цьому працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройди огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі на що ОСОБА_1 повторював одне слово «Ні». Гр. ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР України, що і було здійснено та в подальшому рух на вказаному т/з заборонено. Також ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. (а.с.9).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського в діях ОСОБА_1 об`єктивно та в достатньому обсязі зафіксовані обставини адміністративного правопорушення для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.
З відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останнього було проінформовано про причини зупинки та наявність ознак наркотичного сп`яніння. Водій відмовився виконувати законну вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, незважаючи на роз`яснення наслідків такої відмови, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами, складенням відносно нього адміністративних матеріалів, а також відсторонено від керування транспортним засобом.
Відеозаписом підтверджено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Твердження апелянта щодо неправомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки транспортний засіб зупинено працівниками поліції о 2 год 55 хв 25.12.2025 під час комендантської години.
Також безпідставними є доводи апелянта про те, що наявним в матеріалах справи відеозаписом не зафіксовано, що саме він керував транспортним засобом в русі, оскільки вказана обставина спростовується цим же відеозаписом з якого вбачається, що на запитання працівника поліції «куди прямуєте», ОСОБА_1 який перебував за кермом автомобіля повідомив, що «в Житомир, тільки в`їхали». Крім того факт керування автомобілем саме  ОСОБА_1 , останній не заперечував протягом всієї відеозйомки.
Посилання апелянта про те, що дії працівників поліції слід розцінювати, як провокацію та підбурення до вчинення адміністративного правопорушення, а саме надати відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та скласти відповідний протокол, апеляційний суд визнає безпідставними та такими що спростовуються матеріалами справи.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції виявивши ознаки наркотичного сп`яніння неодноразово пропонували проїхати ОСОБА_1 до медичного закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, а в подальшому відмовився. Будь яких дій, які б свідчили про вчинення працівниками поліції провокації, підбурення до вчинення адміністративного правопорушення, щодо надання відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, відеозапис та матеріали справи не містять.
Апеляційний суд зазначає, що пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено не право, а обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що апелянт, вважаючи дії поліцейських незаконними, оскаржив їх у передбаченому законом порядку.
Посилання апелянта на те, що працівники поліції не проводили огляд на наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та у нього їх не вбачалося є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що відповідно до чинного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд також визнає безпідставними доводи апелянта про те, що працівником поліції взагалі не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, а одразу вказав на необхідність пройти такий огляд у медичному закладі охорони здоров`я, оскільки згідно п.12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735) визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Безпідставним також є посилання апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння із зазначенням причин для такого огляду, оскільки таке направлення знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).
Разом з тим заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який наявний в матеріалах справи жодним чином не може бути доказом у справах, що стосується наркотичного сп`яніння. Однак вказана обставина не спростовує висновки суду про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції. Таким обставинам суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. 
Наведені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість  ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя
постановила:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.С.Рябенька