ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року Справа № 915/1209/25 

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Мавродієвої М.В.,
за участю:
секретаря судового засідання: Шевченко Т.В.,
представника позивача: Добросько Л.В. (у судових дебатах 27.02.2026 в режимі ВКЗ),
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Транс-Гарант”,
до відповідача: Сільськогосподарської виробничої фірми “Агросоюз”,
про: стягнення 157579,70 грн,-
в с т а н о в и в:

ТОВ «Транс-Гарант» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з СВФ «Агросоюз» грошові кошти у загальному розмірі 157579,70 грн, з яких: 60515,20 грн – основний борг за надані по договору №41/21 від 30.06.2021 послуги, 23647,03 грн – інфляційні втрати, 5534,90 грн - 3% річних, 67882,57 грн - пеня.
В обгрунтування вимог позивач вказує, що відповідач не здійснив остаточну оплату 20% від вартості наданих 31.08.2022 по спірному договору послуг з перевезення сільгосппродукції на загальну суму 363091,20 грн, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 60515,20 грн основного боргу та нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені.
Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02.10.2025.
Ухвалою суду від 02.10.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Зобов`язано відповідача надати суду в строк до 10.11.2025 копію акту приймання-передачі послуг від 31.08.2022 на суму 363091,20 грн по договору №41/21 від 30.06.2021, укладеному з ТОВ «Транс-Гарант», а також, за наявності акти звірки, складені та підписані сторонами за договором №41/21 від 30.06.2021. Підготовче засідання відкладено на 10.11.2025.
07.10.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що передчасним є звернення позивача з вимогою до відповідача про сплату 60515,20 грн (20% від загальної вартості наданих послуг на загальну суму 363091,20 грн), так як враховуючи положення п.3.4 спірного договору, поки позивач не завершить процедуру реєстрації в ЄРПН податкової накладної №152 від 31.08.2022 у відповідача не виникає зобов`язання перед позивачем щодо сплати 60515,20 грн, а відповідно, у позивача також не виникає права вимоги до відповідача щодо сплати 60515,20 грн.
Разом з відзивом від відповідача до суду надійшла заява, в якій останній просив суд поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву.
Ухвалою суду від 10.10.2025 поновлено відповідачу строк для подання відзиву. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання цієї ухвали подати до суду відповідь на відзив відповідача.
Позивач у відповіді на відзив на спростування доводів відповідача вказує, що ТОВ «Транс-Гарант» зі свого боку вчинило усі необхідні дії для реєстрації податкової накладної №152 від 31.08.2022; зупинення реєстрації відбулось не з боку ТОВ «Транс-Гарант», а зі сторони податкового органу. ТОВ «Транс-Гарант» виконало усі зобов`язання за договором, надало послуги відповідачу та зареєструвало податкову накладну. Всі подальші питання щодо зупинення реєстрації, надання ТОВ «Транс-Гарант» пояснень щодо необґрунтованої відмови (зупинення) реєстрації, винесення відповідних рішень податковим органом не можуть впливати на виконання зобов`язань сторін за договором.
У письмовому повідомленні від 07.11.2025 відповідач вказує, що знайти витребуванні ухвалою суду від 02.10.2025 документи не вдалось, так як головний бухгалтер відповідача звільнився 23.09.2025, що значно ускладнює відповідачу пошук необхідних документів та визначення питання, чи отримував відповідач з боку позивача акт приймання-передачі послуг від 31.08.2022 на суму 363091,20 грн.
10.11.2025 судом відкладено підготовче засідання на 28.11.2025 у зв`язку з неявкою представників сторін.
Ухвалою суду від 28.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.12.2025.
24.12.2025 розгляд справи не відбувся, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення судового засідання, у Миколаївській області та місті Миколаєві тривала повітряна тривога.
Ухвалою суду від 24.12.2025 розгляд справи призначено на 11.02.2026.
11.02.2026 судом відкладено розгляд справи на 27.02.2026.
Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 27.02.2026 не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 27.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
У судовому засіданні 09.03.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судом встановлено наступне.
30.06.2021 між ТОВ «Транс-Гарант», як виконавцем, та СВФ «Агросоюз», як замовником, було укладено договір №41/21 про надання послуг (надалі – Договір), за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надавати за плату послуги з перевезення врожаю зернових культур, ріпаку, гороху, соняшнику, кукурудзи та інших сільськогосподарських культур, засобів захисту рослин, мінеральних та інших добрив, а замовник зобов`язався оплачувати надані послуги (п.1.1 Договору).
Згідно п.2.2 Договору, замовник зобов`язаний приймати від виконавця результати наданих послуг та оплачувати їх у розмірах та у строки, передбачені договором. 
Відповідно до п.3.2 Договору, здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюються актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг.
Позивач стверджує, а відповідач визнає, що 31.08.2022 ТОВ «Транс-Гарант» надало СВФ «Агросоюз» послуги з перевезення сільськогосподарської продукції на загальну суму 363091,20 грн.
Згідно п.3.4 Договору, замовник здійснює оплату наданих послуг в українських гривнях шляхом банківського переказу їх вартості на поточний рахунок виконавця в наступному порядку: 
- 80% від вартості послуг сплачується замовником протягом 3-х робочих днів з дати отримання від виконавця рахунку на оплату отримання послуг та підписання акту виконаних робіт; 
- 20% вартості послуг сплачується замовником протягом 3-х робочих днів після здійснення виконавцем реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також перевірки замовником правильності такої реєстрації відповідної податкової накладної виконавцем.
16.09.2022 відповідачем сплачено на користь позивача 80% від вартості наданих 31.08.2022 послуг в сумі 302576,0 грн за призначенням платежу: «Часткова оплата транспортних послуг по перевезенню с/г продукції згідно рах.№152 від 31.08.2022, в т.ч.ПДВ 20% 50429,33 грн», що підтверджується банківською випискою за рахунками за період з 01.01.2020 по 01.01.2023.
Вказані обставини визнаються обома сторонами спору.
31.08.2022 позивачем виписано податкову накладну №152 на суму 363091,20 грн, з яких ПДВ становить 60515,20 грн.
Як вбачається з квитанції податкового органу від 15.09.2022, реєстрацію такої податкової накладної №152 від 31.08.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено податковим органом відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Податковим органом запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено, що показник «D» = 1,0880%, «P» = 0».
Позивач зазначає, що ТОВ «Транс-Гарант» зі свого боку вчинило усі необхідні дії для реєстрації податкової накладної №152 від 31.08.2022, а зупинення її реєстрації податковим органом та усі подальші питання щодо надання ТОВ «Транс-Гарант» пояснень щодо необґрунтованої відмови (зупинення) реєстрації, винесення відповідних рішень податковим органом тощо, не можуть впливати на виконання зобов`язань сторін за договором.
Оскільки відповідач не здійснив остаточну оплату 20% від вартості наданих 31.08.2022 по спірному договору послуг з перевезення сільгосппродукції, то вказані обставини зумовили звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 60515,20 грн основного боргу (20% від вартості наданих 31.08.2022 по спірному договору послуг з перевезення сільгосппродукції) та нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання послуг, зокрема спірні правовідносини стосуються невиконання відповідачем свого обов`язку щодо остаточної оплати 20% вартості наданих 31.08.2022 послуг з перевезення сільгосппродукції.
Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Сторонами спору визнається, що 31.08.2022 ТОВ «Транс-Гарант» надало СВФ «Агросоюз» послуги з перевезення сільськогосподарської продукції на загальну суму 363091,20 грн.
Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, зі змісту п.3.4 Договору вбачається, що 80% від вартості послуг сплачується замовником протягом 3-х робочих днів з дати отримання від виконавця рахунку на оплату отримання послуг та підписання акту виконаних робіт. 
16.09.2022 відповідачем сплачено на користь позивача 80% від вартості наданих 31.08.2022 послуг в сумі 302576,0 грн за призначенням платежу: «Часткова оплата транспортних послуг по перевезенню с/г продукції згідно рах.№152 від 31.08.2022, в т.ч.ПДВ 20% 50429,33 грн», що підтверджується банківською випискою за рахунками за період з 01.01.2020 по 01.01.2023.
За змістом п.3.4 Договору, 20% вартості послуг сплачується замовником протягом 3-х робочих днів після здійснення виконавцем реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також перевірки замовником правильності такої реєстрації відповідної податкової накладної виконавцем.
31.08.2022 позивачем виписано податкову накладну №152 на суму 363091,20 грн, з яких ПДВ становить 60515,20 грн.
Як вбачається з квитанції податкового органу від 15.09.2022, реєстрацію такої податкової накладної №152 від 31.08.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено податковим органом відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Податковим органом запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено, що показник «D» = 1,0880%, «P» = 0».
При цьому, згідно п.3.5 Договору у разі не здійснення виконавцем реєстрації податкової накладної за надані послуги або здійснення такої реєстрації податкової накладної з порушенням вимог ст.201.1 Податкового кодексу України, замовник має право застосувати до виконавця оперативно-господарську санкцію у вигляді притримання оплати за послуги до моменту усунення відповідного порушення.
Слід зазначити, що позивачем не надано суду доказів вжиття ним усіх можливих заходів, передбачених законом, для розблокування податкової накладної №152 від 31.08.2022, а саме надання податковому органу пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, чи оскарження в судовому порядку рішення податкового органу. 
За таких обставин, враховуючи умови п.п.3.4, 3.5 Договору, суд приходить до висновку, що строк сплати відповідачем 20% вартості наданих позивачем 31.08.2022 по Договору послуг у сумі 60515,20 грн, - не настав, а тому позов ТОВ «Транс-Гарант» про стягнення такої суми заборгованості є передчасним.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу, - слід відмовити.
Посилання позивача на правові позиції Верховного Суду викладенні у справах №918/216/17, №913/272/18 та №925/556/21 судом не приймаються до уваги, оскільки в жодній з таких справ Верховний Суд не вирішував питання стягнення заборгованості, якщо умовами договору строк остаточного розрахунку ставиться у залежність від факту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У задоволені позовних вимог в частині стягнення нарахованих на суму основного боргу інфляційних втрат, 3% річних та пені суд також відмовляє, у зв`язку з тим, що такі вимоги є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу.
У відповідності до ст.129 ГПК України, у разі відмови в позові судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 27.03.2026.

Суддя М.В.Мавродієва