ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/2322/25 
№ провадження 2/646/1176/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі
головуючої судді Іщенко О. В.
секретар судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи: 
позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника Шкапенка О. В.,
відповідачка ОСОБА_1 

розглянувши у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи ; інші процесуальні дії у справі
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника Шкапенка О. В. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року у розмірі 43 457,68 гривень станом на 18 березня 2025 року, яка складається з: 19 868,8 гривень - заборгованості за кредитом, 23 588,88 гривень - заборгованості за процентами, та судові витрати у розмірі 2 422,40 гривні.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» щодо отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК».
17 грудня 2021 року відповідачка уклала з банком кредитний договір № ABH0СТ155101639777862056, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 20 000,00 гривень строком на 39 місяців (до 16 березня 2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % річних та комісією у розмірі 0,00 гривень.
Банк свій обов`язок виконав повністю та надав позичальниці кредит згідно із умовами кредитного договору.
Станом на 18 березня 2025 року у відповідачки утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 457,68 гривень, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом у сумі 19 868,8 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,88 гривень.
Відповідно до пункту 11 заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
На переконання позивача, при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, а саме Закон України «Про споживче кредитування».
У відповідності до пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набирав чинності 24.12.2023 р., + 30 днів = 23.01.2024 р.), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Як уважає позивач, на договори споживчого кредиту, які будуть укладатись після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ (набрання чинності 24 грудня 2023 року + 30 днів = 23 січня 2024 року) вимога пункту 5 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, тому нарахування пені не забороняється.
Отже, за таких підстав у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, на переконання позивача, відповідачка станом на 18 березня 2025 року має заборгованість у розмірі 43 457,68 гривень, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 868,8 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,88 гривень, які, позивач, керуючись статтями 525-527, 530, частиною першою статті 598, статтями 599, 610, частиною другої статті 615, статтями 629, 1050 та 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 23, 28, 175 та частиною першою статті 276 Цивільного процесуального кодексу України, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь.
Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
У судові засідання представник позивача не з`являвся, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Матеріали позовної заяви містять клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, у якому він зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин, передбачених частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідачка у судові засідання не з`являлась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, заяв/клопотань до суду не надала. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
17 грудня 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», чим підтвердила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись із змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.
Надалі між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з послугою «Швидка готівка» № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року.
У заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 просила надати їй кредит на таких умовах: вид кредиту - послуга «Швидка готівка»; тип кредиту - кредит строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 20 000,00 гривень; строк кредиту - 36 місяців з 17-12-2021 по 16-12-2024 включно; процента ставка (фіксована) - 75 % на рік; платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 5375235211382153; загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій (загальна вартість кредиту) становить 51 223,22 гривні.
Вказана заява підписана ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису.
Того ж дня ОСОБА_1 електронним підписом підписала паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому у якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача зазначено таку інформацію: тип кредиту - беззалоговий, сума/ліміт кредиту - 20 000,00 гривень, строк кредитування - 36 місяців, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, спосіб надання кредиту - шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта з подальшою можливістю зняття коштів.
У якості інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних - 75; тип процентної ставки - фіксована; порядок зміни процентної ставки - не передбачено; загальні витрати за кредитом - 31, 223,22 гривні; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 51 223,22 гривні; реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 109,02.
У розділі 6. «Додаткова інформація» передбачено нарахування пені у розмірі 0,07 % (не менш ніж 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що зазначена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 23:59 16-12-2024.
На підтвердження факту перерахування Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 20 000,00 гривень, відповідно до умов кредитного договору № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року, позивач додав копію меморіального ордеру № TR.20271407.367004.65455 від 17 грудня 2021 року та виписку № N20.00.0001033980 від 18 березня 2025 року по кредиту № ABH0СТ155101639777862056 за період з 17.12.2021-17.03.2025.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ABH0СТ155101639777862056 від 2021-12-17, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 убачається, що заборгованість відповідачки перед Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» станом на 18 березня 2025 року становить 43 457,68 гривень та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 868,8 гривень та загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,88 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між кредитодавцем - Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг. 
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування 
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються учасниками цивільної справи. 
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. 
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. 
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року у розмірі 43 457,68 гривень станом на 18 березня 2025 року, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 868,8 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,88 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що остання своїм електронним підписом підписала 17 грудня 2021 року заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0СТ155101639777862056 та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка». Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 17 грудня 2021 року підписала заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0СТ155101639777862056 та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» простим електронним підписом за ідентифікатором +380501916331.
Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № ABH0СТ155101639777862056 від 2021-12-17, укладеним між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , остання станом на 18 березня 2025 року має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 43 457,68 гривень, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 868,8 гривень та загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,88 гривень.
На підтвердження фактичного перерахування відповідачці кредитних коштів у сумі 20 000,00 гривень відповідно до укладеного між нею та Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» кредитного договору № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року позивач надав меморіальний ордер № TR.20271407.367004.65455 від 17 грудня 2021 року та виписку по кредиту.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Сам по собі меморіальний ордер № TR.20271407.367004.65455 від 17 грудня 2021 року, згідно із яким 17 грудня 2021 року Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» ініціювало переказ грошових коштів у сумі 20 000,00 гривень на рахунок  НОМЕР_1 , не може уважатись належним та достатнім доказом на підтвердження фактичного отримання відповідачкою кредитних коштів у зазначеній сумі.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі.
Отже, моментом належного виконання платіжної операції є момент саме зарахування коштів на рахунок отримувача, меморіальний ордер не засвідчує факту такого зарахування.

Надана позивачем виписка по кредиту не містить відомостей про зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , фактичне користування нею кредитними коштами, натомість відображає періоди здійснення банком нарахувань, перенесення заборгованості до категорії простроченої та інформацію щодо розміру заборгованості на завершення кожного з таких періодів.
Суд зазначає, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачці кредитних коштів у сумі 20 000,00 гривень відповідно до укладеного між нею та Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» кредитного договору № № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 року матеріали позовної заяви не містять, до позовної заяви не долучено жодного документа, який би підтверджував факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, їх фактичне отримання нею у будь-який інший спосіб, тому, позовна заява в частині стягнення з ОСОБА_1 загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 19 868,8 гривень задоволенню не підлягає.
Згідно із розрахунком заборгованості за договором № ABH0СТ155101639777862056 від 2021-12-17, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , позивачем зазначена основна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 457,68 гривень.
Як убачається з обгрунтування позовних вимог, зазначена сума складається із: залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 868,8 гривень та загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,88 гривень.
Оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості відповідачки за сумою основного боргу, то, відповідно, і право на отримання позивачем процентів за користування кредитними коштами не виникло.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, сплачені позивачем судові витрати по справі залишаються за ним.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
У позовних вимогах Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ABH0СТ155101639777862056 від 17 грудня 2021 у розмірі 43 457,68 гривень станом на 18 березня 2025 року, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 19 868,8 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 23 588,8 гривень - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 13 березня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», ЄДРПОУ: 14360080, місцезнаходження: вулиця Батумська, будинок 11, місто Дніпро Дніпропетровської області, 49074; номер телефона: +380567221187, e-mail: Legal.Collect@a-bank.com.ua;
Представник позивача: Шкапенко Олександр Віталійович, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: вулиця Батумська, будинок 11, місто Дніпро Дніпропетровської області, 49074; номер телефона: НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_5 , email: ІНФОРМАЦІЯ_3 

Суддя О. В. Іщенко