Справа № 524/8368/25
Провадження №2-др/524/14/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув заяву представника відповідача ОСОБА_1 – Ковальчука О.М. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4368781, укладеним 17.11.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 березня 2026 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 4368781 від 17.11.2023 року у розмірі 6670,00 грн., з яких: 1643,50 грн. заборгованість за кредитом та 5026,50 грн. заборгованість за процентами, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1175,17 грн.
Відмовлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 7515,13 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1852,83 грн.
23 березня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – Ковальчук О.М. звернувся до суду в системі «Електронний суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в порядку, визначеному статтею 270 ЦПК України, вказавши на те, що суд не вирішив питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу відповідача.
В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення ОСОБА_2 зазначив, що ним у відзиві на позовну заяву було вказано попередній розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката в суді, а саме 10 000,00 грн. і такі витрати складали станом на 22.08.2025 року. Додатково, крім відзиву на позов, ним було підготовлено 29.08.2025 року клопотання про витребування доказів та 21.10.2025 року і 17.12.2025 року додаткові пояснення. Таким чином за його остаточними розрахунками остаточна сума витрат на правничу допомогу склала 15 000,00 грн. Оскільки позов судом було задоволено на 31,81% від заявленої позивачем суми, просив стягнути з позивача на користь відповідача 10 228,50 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу (15 000,00 х 68,19%).
На підтвердження факту понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу суду було надано її представником копію витягу з договору про надання правничої (правової) допомоги № 25/08-1 від 12.08.2025 р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчуком О.М., копію Акту № 1 від 22.08.2025 року на суму 10 000,00 грн., копію Акту № 2 від 16.03.2026 року на суму 5000,00 грн.
Заява була подана в межах 5-ти днів після ухвалення судом рішення по справі, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 
Письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі від позивача до суду не надходили. 
У судове засідання сторони не викликалися, розгляд заяви призначено на 03.04.2026 року в межах робочого часу суду, тобто у тому саме порядку як розглядалася цивільна справа.
З огляду на те, що заява розглядається без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. 
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У заяві представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук О.М. просить про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у формі гонорару в остаточно визначеному розмірі у 15000,00 грн.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Згідно Акту наданих послуг № 1 від 22.08.2025 року за договором про надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, правнича допомога, надана ОСОБА_1 полягала у попередній консультації (0,5 год.), вартістю 1250,00 грн., ознайомленні з матеріалами справи (1 год.), вартістю 2500,00 грн., підготовці відзиву (2,5 год.), вартістю 6250,00 грн., а всього на суму 10 000,00 грн.
Згідно з Актом наданих послуг № 2 від 16.03.2025 року за договором про надання правничої допомоги від 12.08.2025 року, правнича допомога, надана ОСОБА_1 полягала у підготовці клопотання про витребування доказів (1 год.), вартістю 2500,00 грн. та підготовці додаткових пояснень (1 год.), вартістю 2500,00 грн. Всього на суму 5000,00 грн.
При вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт, його реальність та необхідність, а також розумність розміру таких витрат.
У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом було проаналізовано надані представником відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 документи та встановлено наступне.
На розгляді суду перебувало дві майже повністю тотожні цивільні справи: - за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4368781 від 17.11.2023 року (цивільна справа № 524/8368/25); - за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №79759368 від 10.02.2024 року (цивільна справа № 524/8412/25).
Інтереси відповідача ОСОБА_1 по цим цивільним справам представляв саме адвокат Ковальчук О.М., який подавав по даним цивільним справам ідентичні відзиви на позови, ідентичні клопотання про витребування доказів та ідентичні письмові пояснення, з різницею лише щодо зазначення номеру цивільних справ.
При цьому, у цивільній справі № 524/8412/25 під час ухвалення судом рішення було вирішено питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 понесених нею витрат на правничу допомогу та стягнуто на її користь 4280,00 грн. у відшкодування таких витрат. 
У даній справі суд звертає увагу, що обсяг підготовленого адвокатом Ковальчуком О.М. відзиву на позовну заяву складає 8 арк. «розтягнутого» тексту, з яких 2 арк. це лише зазначення сторін та 3 осіб, які представник відповідача Ковальчук О.М. готував 2,5 год., клопотання про витребування доказів на 2 арк. представник готував 1 год. та 1 год. готував письмові пояснення, які є повторенням відзиву на позов. 
Враховуючи ідентичність підготовлених адвокатом Ковальчуком О.М. процесуальних документів по двом аналогічним справам, по одній з яких судом вже стягнуті витрати на правничу допомогу у розмірі 4280,00 грн., суд дійшов висновку, що зазначений розмір витрат у 15 000,00 грн. не є співмірним зі складністю справи, не ґрунтується на принципах необхідності та розумності такого розміру з урахуванням складності справи, враховуючи сталу судову практику щодо розгляду подібних спорів за участі фінансових установ у кредитних правовідносинах.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ціна позову, що був пред`явлений позивачем, складає 17 185,13 грн. Судом позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 6670,00 грн. заборгованості за кредитним договором.
Отже, витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. не є співмірними зі складністю справи, не є необхідними та по суті не є розумними. Відсутні логічні обґрунтування здійснення витрат в сумі 15 000,00 грн. лише для захисту про стягнення 6670,00 грн. 
Також суд бере до уваги, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Подібний висновок викладений у постанові Верховного суду від 17 січня 2024 року у справі № 910/2158/23. 
Збільшення адвокатом Ковальчуком О.М. розміру витрат на правничу допомогу з 10 000,00 грн. до 15 000,00 грн. після ухвалення судом рішення по справі, суд розцінює як спосіб надмірного збагачення за рахунок позивача.
Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих відповідачу послуг з правничої допомоги, незначний об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), який участі у розгляді справи не приймав, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача та стягнення на користь відповідача з позивача 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх необхідності, обґрунтованості та розумності їх розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 – Ковальчука О.М. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви в іншій частині вимог.
Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. № 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», код ЄДРПОУ: 39861924, юридична адреса: м. Київ, площа Арсенальна, буд. № 1-Б. 
Повний текст додаткового рішення суду виготовлено 03 квітня 2026 року.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цього рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя: